ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

11 лютого 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №588/1181/17 
Номер провадження 22-ц/816/221/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І., 
сторони: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 лютого 2019 року в складі судді Линник О.С., ухвалене у м. Тростянець, повний текст якого складений 27 лютого 2019 року,
                                                в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.
Позовна заява мотивована тим, що з 22 січня 2010 року по 23 червня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилися двоє синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області 23 червня 2017 року шлюб між сторонами був розірваний.
Після розірвання шлюбу вона разом із дітьми проживає у будинку 
АДРЕСА_1 , співвласниками якого є ОСОБА_2 та була ОСОБА_8 , після смерті якої спадкоємцем є неповнолітня ОСОБА_5 . Будинок має два окремі входи та окремі комунікації. В одній частині будинку площею 88,7 кв. м проживає вона з дітьми, а в іншій частині площею 31,9 кв. м проживала ОСОБА_8 .
За час перебування у шлюбі у 2010–2016 роках вона разом з відповідачем за спільні кошти та спільними зусиллями побудували на своїй частині земельної ділянки прибудову до жилого будинку «а4», прибудову до жилого будинку «а5», гараж «Ж», оглядову яму гаражну «ж», на які дозвільні документи колишній чоловік не оформив. Побудоване майно є самочинним будівництвом. Вчинити будь-які дії щодо узаконення самочинно побудованого майна колишній чоловік відмовляється, а також заперечує факт того, що вона брала участь у будівництві цих прибудов та гаража.
Крім того, за час перебування в шлюбі подружжям були побудовані: вбиральня «Є», огорожа бетонна № 4, ворота металеві № 3, колодязь «к».
Також за час шлюбу придбане рухоме майно.
Зазначала, що в позасудовому порядку провести поділ спільного майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, не видається.
Уточнивши позовні вимоги (т.2, а.с. 68-69), ОСОБА_1 просила суд:
– визнати спільним майном: прибудову до житлового будинку під літ. «а4», прибудову до житлового будинку під літ. «а5», гараж під літ. «Ж», оглядову яму гаражну під літ. «ж», вбиральню під літ. «Є», паркан бетонний під № 4, ворота під № 3, колодязь під літ. «к», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також: цемент М-400, газоблок високоточний, апарат опалювальний газовий побутовий «ATON», автоматичний прибор управління газогорілочними пристроями, апарат комбінований твердопаливний водонагрівальний, побутовий центробіжний електронасос БЦЄ0,5 «Водолєй», кільця колодязні 8 штук, пилку циркулярну «Протон» ПД-185, рубанок електричний «Протон», дриль-шуруповерт, мотоблок «Аврора» МТ-81Д, дриль ударний, пускозарядний пристрій для автомобільних акумуляторних батарей, точильний верстат, бетонозмішувач «Forte», зварювальну маску з автоматичним затемненням, цифровий супутниковий приймач, DVD плеєр, стартер, пральну машину «Indesit», мопед, маршрутизатор для підключення до мережі Інтернет, болгарку, елекрозварювальний пристрій «Рига», дробівку для зерна, утеплювальні матеріали на будинок, холодильник «Sаmsung», кухонну плиту «Indesit», батареї для опалення приміщення – 3 штуки;
– здійснити розподіл вказаного майна та виділити їй у власність утеплювальні матеріали на будинок, холодильник «Samsung», кухонну плиту «Indesit»;
– стягнути з відповідача на її користь компенсацію за різницю при поділі майна подружжя за нерухоме майно в сумі 130952,50 грн та за рухоме майно в сумі 25313 грн, а всього 156265,50 грн.
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рухоме майно: цемент М-4000 вартістю 356 грн, газоблок високоточний 3 куб м вартість 2760 грн, побутовий центробіжний електронасос БЦЄ 0.5 «Водолєй» вартістю 3000 грн, кільця колодязні два штуки вартістю 740 грн, кільця колодязні шість штук вартістю 2220 грн, пилу циркулярну «Протон» ПД-185 вартістю 1000 грн, рубанок електричний «Протон» вартістю 300 грн, дриль ударний вартістю 1000 грн, пускозарядний пристрій для автомобільних акумуляторних батарей вартістю 500 грн, точильний верстат вартістю 150 грн, зварювальна маска з автоматичним затемненням вартістю 300 грн, стартер вартістю 2500 грн, пральну машину «Indesit» вартістю 4000 грн, мопед вартістю 2000 грн, маршрутизатор для підключення до мережі Інтернет вартістю 400 грн, болгарку вартістю 300 грн, утеплювальні матеріали на будинок вартістю 6000 грн, а всього загальною вартість 27526 грн.
Проведено розподіл спільного рухомого майна подружжя, виділивши ОСОБА_1 у власність: 
- утеплювальні матеріали на будинок вартістю 6000 грн, 
- побутовий центробіжний електронасос БЦЄ 0.5. «Водолєй» вартістю 3000 грн, 
- газоблок високоточний 3 куб м вартістю 2760 грн, 
- кільця колодязні шість штук вартістю 2220 грн, а всього на загальну вартість 13980 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію судового збору у сумі 139 грн. 86 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення  позовних вимог.
Позивач не погоджується з рішенням суду в частині:
- відмови в задоволенні вимог про визнання спільним майном подружжя дрилі-шуруповерта оціненою вартістю 1000 грн, придбаного 08 грудня 2016 року, мотоблока Аврора МТ-81Д оціненою вартістю 12000 грн, придбаного 26 грудня 2011 року, бетонозмішувача FORTE оціненою вартістю 4900 грн, придбаного у 2016 році, цифрового супутникового приймача оціненою вартістю 1000 грн, придбаного у 2017 році, DVD плеєра оціненою вартістю 200 грн, придбаного у 2010 році, електрозварювального пристрою «Рига» оціненою вартістю 700 грн, придбаного у січні 2016 року, дробівки для зерна оціненою вартістю 1000 грн, придбаної у 2014 році, батарей для опалення приміщення в кількості 3 штук оціненою вартістю 6000 грн, придбаних у 2016 році, холодильника SAMSUNG оціненою вартістю 2000 грн, придбаного у 2010 році, кухонної плитки Indesit оціненою вартістю 2700 грн, придбаної у 2010 році, а всього рухомого майна загальною вартістю 31500 грн та стягнення на її користь грошової компенсації за вказане майно;
- виділу їй у власність побутового центробіжного електронасоса БЦЄ 0.5. «Водолєй» вартістю 3000 грн та кілець колодязних 6 штук вартістю 2220 грн, які відносяться до системи водопостачання та водовідведення;
- відмови в задоволенні вимог щодо визнання спільним майном подружжя загальною вартістю 13000 грн, яке встановлено в житловому будинку, а саме: апарату опалювального газового побутового ATON оціненою вартістю 2500 грн, придбаного у 2010 році, автоматичного прибору управління газогорілочними пристроями оціненою вартістю 500 грн, придбаного у 2010 році, апарату комбінованого твердопаливного водонагрівального оціненою вартістю 10000 грн, придбаного 26 липня 2015 року, загальною вартістю 13000 грн;
- невизнання спільним сумісним майном подружжя нерухомого майна та відмови в стягненні за нього компенсації в сумі 130952,50 грн, а саме: прибудови до житлового будинку під літ. «а4», прибудови до житлового будинку під літ. «а5», гаража під літ. «Ж», оглядової ями гаражної під літ. «ж», вбиральні під літ. «Є», колодязя під літ. «к», а також паркана бетонного під № 4, воріт під № 3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказує, що відповідач не надав доказів на підтвердження cвоїх заперечень та спростування заявлених нею вимог. Доводить, що апарат опалювальний газовий побутовий ATON, автоматичний прибор управління газогорілочними пристроями, апарат комбінований твердопаливний водонагрівальний, пила циркулярна «Протон», рубанок електричний «Протон», дриль-шуруповерт, мотоблок Аврора, бетонозмішувач FORTE, цифровий супутниковий приймач, DVD плеєр, пральна машина INDESIT, електрозварювальний пристрій «Рига», дробівка для зерна, батареї для опалення приміщення, холодильник SAMSUNG та кухонна плитка Indesit були придбані під час перебування сторін у шлюбі та вивезені відповідачем ще до розірвання шлюбу.
Зазначає, що місцевий суд безпідставно задовольнив її клопотання про призначення експертизи по визначенню ринкової вартості нерухомого майна, оскільки суд не взяв до уваги висновки експертизи при ухваленні рішення по даній справі. Крім того, у рішенні не зазначено за рахунок чиїх коштів та зусиль було побудовано спірне нерухоме майно, хоча ці обставини встановлювались у суді першої інстанції. Відповідач, як власник нерухомого майна, за весь час судового розгляду не вчинив жодних дій по введенню в експлуатацію самочинно збудованого майна, а в технічному паспорті та у висновку судового експерта відсутні дані про те, чи є самочинно збудоване майно не завершеним будівництвом, але самочинно збудоване майно має свою вартість, що вбачається з довідки-характеристики та з висновку експерта.
Позивач вважає, що має право вимагати від відповідача грошову компенсацію за половину вартості спірного нерухомого майна, яке приналежне до належного відповідачу житлового будинку. При цьому, позивач зазначила, що на даний час відповідачі не провели розрахунок розміру часток у спільній частковій власності на належне їм нерухоме майно.
Постановою Сумського апеляційного суду від 30 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 лютого 2019 року в частині визнання спільним майном подружжя рухомого майна, проведення розподілу майна і виділення у власність ОСОБА_1 утеплювальних матеріалів на будинок, побутового центробіжного електронасосу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », газоблока високоточного, кілець колодязних, відмови у визнанні права на акумуляторний дриль – шуруповерт DХСD-10.8Lі та розподілу судових витрат скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог у вказаній частині.
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки такого майна: цементу М-4000, газоблока високоточного 3 куб м, апарата комбінованого твердопаливного водонагрівального, побутового центробіжного електронасоса БЦЄ 0.5. «Водолєй», кілець колодязних 2 штук, кілець колодязних 6 штук, пили циркулярної «Протон» ПД-185, рубанка електричного «Протон», мотоблока Аврора МТ-81Д, дриля ударного, акумуляторного дриля-шуруповертаDХСD-10.8Lі, пускозарядного пристрою для автомобільних акумуляторних батарей, точильного верстата, бетонозмішувача «Forte», зварювальної маски з автоматичним затемненням, цифрового супутникового приймача, стартера, пральної машини «Indesit», маршрутизатора для підключення до Інтернету, болгарки, елекрозварювального пристрою «Рига», дробівки для зерна, утеплювальних матеріалів на будинок, батарей для опалення приміщення 3 штук.
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку такого майна: цементу М-4000, газоблока високоточного 3 куб м, апарата комбінованого твердопаливного водонагрівального, побутового центробіжного електронасоса БЦЄ 0.5. «Водолєй», кілець колодязних 2 штук, кілець колодязних 6 штук, пилки циркулярної «Протон» ПД-185, рубанка електричного «Протон», мотоблока Аврора МТ-81Д, дриля ударного, акумуляторного дриля-шуруповертаDХСD-10.8Lі, пускозарядного пристрою для автомобільних акумуляторних батарей, точильного станка, бетонозмішувача «Forte», зварювальної маскиз автоматичним затемненням, цифрового супутникового приймача, стартера, пральної машини «Indesit», маршрутизатора для підключення до мережі Інтернет, болгарки, елекрозварювального пристрою «Рига», дробівки для зерна, утеплювальних матеріалів на будинок, батарей для опалення приміщення трьох штук.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спільним майном подружжя мопеда (мотоцикла) відмовлено.
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в частині реального поділу майна і виділення їй того майна у власність відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Залишено без змін рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 лютого 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_4 про: визнання спільним сумісним майном подружжя прибудови до житлового будинку під літ. «а4», прибудови до житлового будинку під літ. «а5», гаража під літ. «Ж», оглядової ями гаражної під літ. «ж», вбиральні під літ. «Є», паркану бетонного під № 4, воріт під № 3, колодязя під літ. «к», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також DVD плеєра, холодильника «Samsung», кухонної плити «Indesit» та про стягнення грошової компенсації.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
Постанову Сумського апеляційного суду від 30 липня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що спірне нерухоме майно є неподільне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Учасники справи повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги,  заперечення ОСОБА_2 проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що з 22 грудня 2010 року до 23 червня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1, а.с. 11).
За час перебування у шлюбі у них народилися сини: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с. 20).
Відповідно до договору купівлі-продажу від 09 грудня 2006 року ОСОБА_2 належить на праві приватної власності 71/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та матеріалами інвентаризаційної справи на будинок (т.2, а.с. 1).
Інші 29/100 частки житлового будинку належали ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_8 неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка діяла за згодою матері ОСОБА_4 , звернулася до Тростянецької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (спадкова справа № 34/2018) (т.1, а.с. 192–193).
Під час шлюбу сторони проживали у будинковолодінні за адресою:
АДРЕСА_1 .
Будинок по АДРЕСА_1 має два окремі входи та окремі комунікації. У більшій частині будинку загальною площею 88,7 кв. м проживає позивач з дітьми, а в іншій частині площею 31,9 кв. м проживала ОСОБА_8 .
Згідно з довідкою КП Тростянецької міської ради «Бюро технічної інвентаризації» про показники об`єкта нерухомості, складеної від 28 серпня 2017 року № 148, станом на 31 січня 2017 року домоволодіння по АДРЕСА_1 має такі характеристики: «А1ж» – житловий будинок шлакоблочний, «а» – прибудова цегляна, «а1» – прибудова піноблочна, «а2» – прибудова цегляна, «а3» – прибудова цегляна, «а4» – прибудова піноблочна,«а5» – прибудова піноблочна, «Б» – сарай–літня кухня шлакоблок, «б» – прибудова дерев`яна, «В» – сарай шлакоблочний, «Г» – літня кухня цегляна, «г» – погріб цегляний, «г1» – прибудова цегляна, «г2» – прибудова цегляна, «п/г» – погріб цегляний,«Д» – вбиральня цегляна, «Є» – вбиральня цегляна вартістю 5 119 грн, «Ж» – гараж піноблок/цегла, «ж» – оглядова яма гаражна, «к» – колодязь з/бетонні кільця вартістю 36 459 грн, «№ 1-2» – огорожа залізна/дощата, «№ 3» – ворота металеві вартістю 6650грн, «№ 4» – огорожа бетонна вартістю 4 049 грн, житловий будинок одноповерховий, складається із чотиох житлових кімнат, загальна площа будинку – 120,6 кв. м, в тому числі житлова площа 55,6 кв. м.
При проведенні технічної інвентаризації було виявлено самочинне будівництво, а саме: прибудова до житлового будинку під літ. «а4» вартістю 40301 грн, прибудова до житлового будинку під літ. «а5» вартістю 101 375 грн, гараж під літ. «Ж» вартістю 93108 грн, гаражна яма оглядова під літ. «ж» вартістю 3945 грн. Загальна вартість самочинного будівництва становить 238729 грн (т.1, а.с. 21).
18 квітня 2017 року Комунальне підприємство Тростянецької міської ради «Бюро технічної інвентаризації» направило повідомлення до Управління ДАБІ у Сумській області про виявлене самочинне будівництво по АДРЕСА_1 , а саме: щодо прибудови до житлового будинку під літ. «а4», прибудови до житлового будинку під літ. «а5» та гаража під літ. «Ж» (т.1, а.с. 19).
Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 16 листопада 2017 року в електронній базі та книгах реєстрації державних актів право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 зареєстровано на ім`я ОСОБА_8 (29/100), а саме: державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд серії ЯД № 167622, та на ім`я ОСОБА_11 (71/100), державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд серії ЯД № 167621 (т.1, а.с. 94).
Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи № 1378, складеним 30 листопада 2018 року судовим експертом Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса, визначена ринкова вартість вказаного нерухомого майна у загальному розмірі 261905 грн (т.2, а.с. 32–42).
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визнав позов в частині рухомого майна вартістю 23526 грн та факт придбання пральної машина «Indesit» заявленою вартістю 4000 грн під час перебування сторін у шлюбі, тобто 24 квітня 2016 року, тому суд вважав, що загальна сума вартості рухомого майна, яке було придбано сторонами за спільні кошти під час перебування у шлюбі та підлягає поділу, становить 27526 грн. За відсутності згоди відповідача сплатити позивачу компенсацію вартості за майно, яким він володіє, суд, відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України, врахувавши інтереси малолітніх дітей сторін, які проживають з позивачем, провів розподіл рухомого майна між сторонами в натурі, виділивши позивачу рухоме майно (утеплювальні матеріали на будинок вартістю 6000 грн, побутовий центробіжний електронасос БЦЄ 0.5. «Водолєй» вартістю 3000 грн, газоблок високоточний 3 куб м вартістю 2760 грн, кільця колодязні 6 штук вартістю 2220 грн) на загальну суму 13980 грн, а все інше рухоме майно, яке суд визнав спільним майном подружжя, залишив у користуванні сторін.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання спільним майном подружжя частини спірного нерухомого майна, а саме: прибудови до житлового будинку «а4», прибудови до житлового будинку «а5», гаража «Ж», оглядової ями гаражної «ж» та стягненні на користь позивача грошової компенсації, суд дійшов висновку, що вказане нерухоме майно
є самочинним будівництвом, не прийнятим в експлуатацію, тому не може бути об`єктом права власності та предметом поділу в судовому порядку.
Господарські об`єкти та побудови, які не є самочинним будівництвом
та побудовані сторонами за час шлюбу (вбиральня під літ. «Є», паркан бетонний під № 4, ворота під № 3 та колодязь під літ. «к») не можуть бути визнані сумісною власністю подружжя окремо від житлового будинку з огляду на приналежність цих речей до садиби. Позивач не заявляла вимог про визнання права на частку у житловому будинку та в господарських будівлях і спорудах, розташованих по АДРЕСА_1 , тому суд відмовив у задоволенні вимог про визнання вказаних господарських споруд спільним майном подружжя та стягнення на користь позивача грошової компенсації за частку у таких спорудах.
Суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , в особі законного представника ОСОБА_4 , пред`явлених як до спадкоємця після смерті ОСОБА_8 , так як вони не порушують права сторін щодо поділу майна подружжя.
Однак, повністю з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду  не може повністю погодитись, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У ч.1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно із ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК України).
Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що
є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України).
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69–72 СК України та  статтею 372 ЦК України.
До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК України).
Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суд має застосувати положення ч. 4 та ч. 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду із таким позовом (стаття 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.
У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без реального поділу і залишає майно у їхній спільній частковій власності.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що спірні прибудова до житлового будинку «а4», прибудова до житлового будинку «а5», гараж «Ж» не завершені будівництвом, оглядова яма гаражна «ж» є самочинно збудованим майном, а тому не є об`єктом права власності і воно не може бути предметом поділу в судовому порядку, в тому числі, як спільно нажите майно подружжя.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання спільним майном подружжя вказаного вище нерухомого майна та стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за частку у цьому майні.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд в оскаржуваному рішенні не вказав за рахунок чиїх коштів та зусиль було побудовано спірне нерухоме майно, а відповідач, як власник нерухомого майна, за весь час судового розгляду не вчинив жодних дій по введенню в експлуатацію самочинно збудованого майна не спростовують висновків суду у вказаній частині, оскільки за вимогами статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Крім того, за даними технічної інвентаризації на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , вбиральня під літ. «Є», паркан бетонний під № 4, ворота під № 3 та колодязь під літ. «к» входять до складу вказаного домоволодіння, розташованого за цією ж адресою, та є невід`ємними частинами житлового будинку з іншими господарськими будівлями.
Ураховуючи положення ст. ст. 186, 380, 381 ЦК України про те, що господарсько-побутові будівлі та споруди, що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у зв`язку з чим право власності на такі будівлі, як на окремі об`єкти визнаватися не може.
За таких обставин, колегія суддів вважає також правильним і висновок суду першої інстанції про те, що спірні господарські об`єкти (вбиральня під літ. «Є», паркан бетонний під № 4, ворота під № 3 та колодязь під літ. «к») не можуть бути визнані спільною сумісною власністю подружжя окремо від житлового будинку, тому відсутні правові підстави і для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь грошової компенсації за вказане нерухоме майно, враховуючи і те, що ніким із сторін не внесено відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. 
На думку колегії суддів доводи апеляційної скарги про безпідставне задоволення клопотання позивача про призначення експертизи по визначенню ринкової вартості нерухомого майна та не врахування висновків експертизи при ухваленні рішення, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки судова експертиза була призначена за клопотанням представника позивача, а встановлені висновком експертизи обставини не свідчать про наявність правових підстав для стягнення грошової компенсації за частку у спірному нерухомому майні. 

У частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про реальний поділ рухомого майна і виділення їй майна у власність колегія суддів виходить з наступного.
На підтвердження позовних вимог про придбання спірного рухомого майна у період перебування сторін у шлюбі (з 22 січня 2010 року по 23 червня 2017 року) ОСОБА_1 надала товарні чеки, інструкції з експлуатації, користування та обслуговування обладнання, гарантійні талони, видаткові накладні (т.1, а.с. 58 – 81).
У суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 частково визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання спільним сумісним майном частини зазначеного у позові майна.
Так, відповідач не заперечував вартість та право позивача на спільне майно, придбане ними за час шлюбу, а саме на: 
побутовий центробіжний електронасос БЦЄ 0,5«Водолєй» - 3000 грн, 
кільця колодязні 2 штуки – 740 грн, 
цемент М-400 – 356 грн, 
газоблок високоточний 3 куб.м – 2760 грн, 
дриль ударний – 1000 грн, 
пуско-зарядний пристрій для автомобільних акумуляторних батарей -500 грн, 
точильний станок – 150 грн, зварювальну маску з автоматичним затемненням – 300 грн, стартер – 2500 грн, мопед – 2000 грн, маршрутизатор для підключення до Інтернета – 400 грн, 
болгарку – 300 грн, 
утеплювальні матеріали на будинок – 6000 грн.
Щодо іншого рухомого майна, то відповідач заявлені вимоги не визнав. Однак, заперечуючи про спільне з позивачем придбання акумуляторного дриль-шуруповерта DХСD-10.8Lі, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів належності цього нерухомого майна іншій особі. При цьому, ОСОБА_1 надано гарантійний талон на акумуляторну дриль-шуруповерт DХСD-10.8Lі (т.1, а.с. 63), з якого вбачається, що його було придбано у 2016 році, тобто під час перебування сторін у шлюбі. 
За таких обставин, суд першої інстанції безпідставно не визнав акумуляторну дриль-шуруповерт об`єктом спільного сумісного майна подружжя та не включив її до розподілу,  а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню. 
Позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що DVD плеєр, холодильник SAMSUNG та кухонна плитка Indesit набуті сторонами за час шлюбу та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Надані нею інструкції з експлуатації та гарантійні талони (т.1, а.с. 71, 74) не містять даних щодо особи покупця та часу придбання цього майна. Крім того, позивач просила визнати спільним майном подружжя холодильник SAMSUNG, а суду надала документ на холодильник-морозильник LG.
Також, сторонами не доведено належності їм мопеда (мотоцикла), тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про віднесення його до спільного сумісного майна подружжя.
Під час розгляду справи в апеляційному суді відповідач ОСОБА_2 частково визнав апеляційну скаргу та погодився з доводами позивача про те, що апарат комбінований твердопаливний водонагрівальний, мотоблок Аврора МТ-81Д, бетонозмішувач FORTE, цифровий супутниковий приймач, електрозварювальний пристрій «Рига», дробівка для зерна та батареї для опалення приміщення в кількості 3 штуки набуті подружжям за спільні кошти під час перебування у шлюбі, тому є їхньою спільною сумісною власністю. 
За таких обставин суд приходить до висновку, що до рухомого спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відноситься:
- цемент М-4000 – 356 грн, 
- газоблок високоточний - 2760 грн, 
- побутовий центробіжний електронасос БЦЄ 0.5. «Водолєй» - 3000 грн, 
- кільця колодязні 2 штуки – 740 грн, 
- кільця колодязні 6 штук – 2220 грн, 
- пила циркулярна «Протон» ПД-185 – 1000 грн,
- рубанок електричний «Протон» - 300 грн, 
- дриль ударний – 1000 грн, 
- акумуляторна дриль-шуруповерт DХСD-10.8Lі – 1000 грн, 
- пускозарядний пристрій для автомобільних акумуляторних батарей – 500 грн,
- точильний верстат – 150 грн, 
- зварювальна маска з автоматичним затемненням - 300 грн, 
- стартер – 2500 грн, 
- пральну машину «Indesit» - 4000 грн, 
- маршрутизатор для підключення до мережі Інтернет – 400 грн, 
- болгарку – 300 грн, 
- утеплювальні матеріали на будинок - 6000 грн,
- апарат комбінований твердопаливний водонагрівальний – 10000 грн, 
- мотоблок Аврора МТ-81Д – 12000 грн, 
- бетонозмішувач FORTE – 4900 грн, 
- цифровий супутниковий приймач – 1000 грн, 
- електрозварювальний пристрій «Рига» - 700 грн, 
- дробівка для зерна – 1000 грн,
- батареї для опалення приміщення в кількості 3 штуки – 6000 грн, всього на загальну суму 62126 грн.
У пунктах 22–24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня
2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.
Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди – виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.
Виходячи з викладеного та враховуючи, що сторони не дійшли домовленості щодо володіння, користування і розпорядження спірним майном і між ними не досягнуто згоди про грошову компенсацію замість їх частки у праві спільної сумісної власності на майно, жодним із подружжя не внесено відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, тому рішення суду першої інстанції про поділ майна колишнього подружжя при такому варіанті, коли у власність позивачу були виділені утеплювальні матеріали на будинок, побутовий центробіжний електронасос « ІНФОРМАЦІЯ_2 », газоблок високоточний 3 куб м та кільця колодязні 6 штук, порушує принцип рівності прав кожного з подружжя на володіння, користування і розпорядження тим майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.
  Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині визнання спільним майном подружжя рухомого майна, проведення розподілу майна і виділення у власність ОСОБА_1 утеплювальних матеріалів на будинок, побутового центробіжного електронасосу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », газоблоку високоточного, кілець колодязних, відмови у визнанні права на акумуляторний дриль – шуруповерт DХСD-10.8Lі  та розподілу судових витрат  підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог у вказаній частині і виділення майна у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2  частині рухомого майна (з урахуванням його вартості, без стягнення грошової компенсації).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги до ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_4 , пред`явлені як до спадкоємця після смерті ОСОБА_8 , є безпідставними, так як позивач не довела, що даний спір може зачіпати її права та обов`язки щодо поділу майна подружжя.  
При розподілі судового збору колегія суддів виходить з наступного. 
Ціна позову становила 176166 грн, з яких: 119364,5 грн - компенсація за самочинні побудови + 26138,50 грн – компенсація за нерухоме майно + 19963 грн – компенсація за рухоме майно + 10700 грн – вартість майна, яке просила виділити в її власність (т.1, а.с. 10).
При звернення до суду з позовною заявою сплаті підлягав судовий збір у сумі 1761,66 грн (1% ціни позову).
В апеляційній скарзі позивач не погоджувалася з вирішенням судом першої інстанції позовних вимог щодо розподілу нерухомого та рухомого майна на загальну суму 153202,50 грн, з яких: 130952,50 – компенсація за нерухоме майно + 15750 (1/2 від 31500 грн) – компенсація за рухоме майно + 6500 грн (1/2 від 13000 грн) – виділене позивачу нерухоме майно (т.2, а.с. 87).   
На підставі ст. 141 ЦПК України при задоволенні позову на загальну суму 31206 грн  пропорційно до задоволеної частини позовних вимог - 17,7% (31206 грн х 100 / 176166 грн) та апеляційної скарги 20,4% (31206 грн х 100 / 153202,50) з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню компенсація судового збору у сумі 311,81 грн (1761,66 грн х 17,7% / 100%) за розгляд справи в суді першої інстанції та 503,07 грн (2515,08 грн х 20,4% / 100%) за апеляційний перегляд справи (т.2, а.с. 115).
Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, ст. ст. 381- 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд

                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 лютого 2019 року в частині визнання спільним майном подружжя рухомого майна, проведення розподілу майна і виділення у власність ОСОБА_1 утеплювальних матеріалів на будинок, побутового центробіжного електронасосу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », газоблоку високоточного, кілець колодязних, відмови у визнанні права на акумуляторний дриль – шуруповерт DХСD-10.8Lі та розподілу судових витрат скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог у цій частині.
У порядку поділу спільного майна подружжя виділити ОСОБА_1 на праві власності на 1/2 частку:
- цемент М-4000 – 356 грн;
- газоблок високоточний 3 куб м - 2760 грн;
- побутовий центробіжний електронасос БЦЄ 0.5. «Водолєй» - 3000 грн;
- кільця колодязні 2 штуки – 740 грн;
- пилу циркулярну «Протон» ПД-185 – 1000 грн ;
- дриль ударний – 1000 грн;
- акумуляторний дриль – шуруповерт DХСD-10.8Lі – 1000 грн;
- пуско-зарядний пристрій для автомобільних акумуляторних батарей – 500 грн;
- точильний станок – 150 грн;
- бетонозмішувач FORTE – 4900 грн;
- зварювальну маску з автоматичним затемненням – 300 грн;
- цифровий супутниковий приймач – 1000 грн;
- стартер – 2500 грн;
- пральну машину INDESIT – 4000 грн;
- маршрутизатор для підключення до інтернету – 400 грн;
- болгарку – 300 грн;
- дробівку для зерна – 1000 грн;
- утеплювальні матеріали на будинок – 6000 грн; 
- рубанок електричний «Протон» -  300 грн,  всього на загальну суму 31206 грн.
У порядку поділу спільного майна подружжя виділити ОСОБА_2   на  праві  власності на 1/2 частку: 
- апарат комбінований твердопаливний водонагрівальний – 10000 грн;
- кільця колодязні 6 штук - 2220 грн; 
- мотоблок Аврора МТ-81Д – 12000 грн;
- елекрозварювальний пристрій «Рига» - 700 грн;
- батареї для опалення приміщення 3 штуки – 6000 грн.,  всього на загальну суму 30920 грн.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спільним майном подружжя мопеда (мотоцикла) відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 311,81 грн та за апеляційний розгляд справи в сумі 503,07 грн.
Залишити без змін рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 лютого 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_4 про:
- визнання спільним сумісним майном подружжя прибудови до житлового будинку під літ. «а4», прибудови до житлового будинку під літ. «а5», гаражу під літ. «Ж», оглядової ями гаражної під літ. «ж», вбиральні під літ. «Є», паркану бетонного під № 4, воріт під № 3, колодязю під літ. «к», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також DVD плеєра, холодильника SAMSUNG, кухонної плитки Indesit та про стягнення грошової компенсації.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  

Судді:                                                                                                   О.Ю. Кононенко 
                                                                                                   
                                                                                                              В.І. Криворотенко
                                                                                 
                                                                                                              С.С. Ткачук