Ухвала 
 
10 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 761/27076/19
провадження № 61-14448св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Служби Безпеки України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року, 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Служби Безпеки України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2020 року апеляційна скарга на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року повернута ОСОБА_1 на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України. 
10 серпня 2020 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року повернута на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2020 року та повернути справу для вирішення апеляційної скарги по суті.
Крім того, в касаційній скарзі ОСОБА_1 просить про дату і час судового розгляду повідомити його і обов`язково сторони, бо бажає брати участь у судовому процесу касаційного розгляду.
У січні 2021 року Служба безпеки України подали відзив на касаційну скаргу, в якому просили відмовити ОСОБА_1 у задоволенні касаційних вимог.  
Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2020 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано цивільна справа із суду першої інстанції. 
У січні 2020 року матеріали цивільної справи № 761/27076/19 надійшли до Верховного Суду та 14 січня 2021 року передані судді-доповідачу Дундар І. О.
Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень. Оскільки Верховним Судом не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня, тому підстави для задоволення клопотання відсутні.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
Керуючись статтями 7, 33, 34, 260, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити  ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про повідомлення про дату та час розгляду справи та участь у розгляді касаційної скарги.
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Служби Безпеки України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, призначити до судового розгляду Верховного Суду ускладі колегії суддівДругої судової палати Касаційного цивільного суду у кількості п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному вебпорталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар
                                                                     Є. В. Краснощоков
                                                                     М. Ю. Тітов