ОКРЕМА ДУМКА
Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
Крата В. І.
 
17 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 233/4822/18
провадження № 61-20667св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (головуючого), суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., (суддя-доповідач), касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року у частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 262 664,16 грн залишив без змін.
 
Не можу погодитися із постановою колегії суддів з таких мотивів.
 
1. У справі, що переглядалася, розписка від 04 травня 2008 року не містила строку повернення отриманих коштів, і позивач не звертався з вимогою про їх повернення.
 
2. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
2.1. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
 
3. Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
 
3.3. Тлумачення частини другої статті 530 ЦК України свідчить, що коли строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, боржник повинен виконати свій обов`язок після спливу семиденного строку від дня пред`явлення кредитором боржнику вимоги.
 
3.4. Аналіз частини другої 530 ЦК України дозволяє стверджувати, що вимога кредитора не може втілюватися в позовній заяві. Подання кредитором позовної заяви до суду є складовою цивільного процесу, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть бути кваліфіковані як вимога у розумінні частини другої 530 ЦК України.
 
4. У випадку, якщо кредитор звертається до суду, не здійснивши пред`явлення вимоги боржнику на підставі частини другої 530 ЦК України, то відсутній обов`язок боржника і відповідно не може відбутися порушення прав кредитора. Тобто, в такій ситуації строк виконання зобов`язання не настає, а тому не може мати місця й порушення зобов`язання боржником щодо.
 
5. Тому, оскільки позивач не звертався до відповідача із вимогою про повернення коштів, то оскаржені рішення підлягали скасуванню, і у задоволенні позову необхідно було відмовити.
 
Суддя                                                                                                                                  В. І. Крат