УХВАЛА

25 січня 2021 року 
м. Київ

Справа №  922/636/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.   С. - головуючого, Берднік І.   С., Сухового В.   Г.,
за касаційно скаргою Комунального підприємства «Міський інформаційний центр»
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20 жовтня 2020   року і рішення Господарського суду Харківської області від 23 липня 2020 року  у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Альтаир»
до Комунального підприємства «Міський інформаційний центр»
про визнання недійсними договорів,
ВСТАНОВИВ:
01 грудня 2020 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Комунального підприємства «Міський інформаційний центр» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20 жовтня 2020 року (повний текст складено 30 жовтня 2020 року) і рішення Господарського суду Харківської області від 23 липня 2020 року у справі №   922/636/20, подана 19 листопада 2020 року.
Також до Суду надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Альтаир» проти відкриття касаційного провадження за наведеною касаційною скаргою, обґрунтовані відсутністю у ній передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За наслідками перевірки матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам параграфу 1 глави 2 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України ухвалою Суду від 04 грудня 2020 року подану скаргу залишено без руху у зв`язку із відсутністю у ній передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку та надано скаржникові строк для усунення недоліків, який не повинен був перевищувати десяти днів із дня вручення зазначеної ухвали.
До Суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з якого вбачається, що зазначена ухвала Суду отримана скаржником 14 грудня 2020 року.
11 січня 2021 року на виконання ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04 грудня 2020 року надійшла нова редакція касаційної скарги Комунального підприємства «Міський інформаційний центр» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20 жовтня 2020   року і рішення Господарського суду Харківської області від 23 липня 2020   року,  надіслана 23 грудня 2020 року. 
Розглянувши нову (уточнену) редакцію касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку скаржник так і не обґрунтував.
Хоча відповідач і зазначив про наявність випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, однак в обґрунтування своєї позиції вказав на наявність висновку щодо обов`язкових складових елементів процедури списання будинку з балансу на баланс, викладеного у постанові Верховного суду від 13 листопада 2019 року у справі №   917/1208/18. 
Проте процитований у касаційній скарзі висновок був зроблений не Верховним Судом, а самим заявником виходячи із його суб`єктивного бачення наведеного судового рішення, а правовідносини, що склалися між сторонами у цих справах взагалі не є подібними. Зокрема предметом спору у справі №   917/1208/18 є зобов`язання виготовити та передати документацію на багатоквартирний будинок, тоді як предметом позову у справі №   922/636/20 є визнання недійсними правочинів.
У скарзі також зазначено про неврахування судами попередніх інстанцій висновку Вищого господарського суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, наведеного у постанові від 19 листопада 2015 року у справі № 910/11522/14.
Однак постанова Вищого господарського суду України не є тим судовим рішенням, невідповідність висновкам якого щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а тому посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновку Вищого господарського суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відхиляє.
За змістом частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із скаргою.
Оскільки скаржник не усунув недоліків касаційної скарги в частині  відсутності передбачених Господарським процесуальним кодексом України підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку, Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги Комунального підприємства «Міський інформаційний центр» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20 жовтня 2020 року і рішення Господарського суду Харківської області від 23 липня 2020 року  у справі №   922/636/20. 
За таких обставин, керуючись статтями 174, 234, частинами 2, 5-7 статті   292   Господарського процесуального кодексу України, Суд 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Комунального підприємства «Міський інформаційний центр» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20 жовтня 2020 року і рішення Господарського суду Харківської області від 23 липня 2020 року  у справі №   922/636/20 повернути. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                              І.   С.   Міщенко 

Судді                                                                                                           І.   С.   Берднік                                                                                                                                                                            
                                                                                                                    В.   Г.   Суховий