ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/598/21 Справа № 205/370/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 48 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Деркач Н.М., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року по справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа – Друга дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:
встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 разом з батьком ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10 червня 1975 року по час його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом: після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 ; після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 ; а всього на 3/8 частин квартири 
АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1999 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів згідно до розпорядження № 6/490-99, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного у реєстрову книгу № 377п за реєстровим № 79-158. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, що складалася з 1/4 частини зазначеної вище квартири. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 були сини та дружина спадкодавця, які до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертались. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, що складалася з 1/4 частки квартири. Спадкоємцями за законом після смерті матері були сини спадкодавця – сторони по справі, які у встановлений законом строк звернулися до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Однак нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 через не надання правовстановлюючих документів на квартиру, які відповідач ОСОБА_5 утримує у себе та не надає їх нотаріусу для оформлення спадщини. Також нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 через те, що позивачем не надані докази, які підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року позов задоволено та ухвалено встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 разом з батьком ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10 червня 1975 року по час його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом: після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 ; після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 ; а всього – на 3/8 частини квартири АДРЕСА_2 , що складається з трьох житлових кімнат площею 47,1 кв.м., загальною площею 70,5 кв.м.
Рішення суду мотивовано тим, що позов є обгрунтованим та доведеним в судовому засіданні. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1999 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів згідно до розпорядження № 6/490-99, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного у реєстрову книгу № 377п за реєстровим № 79-158 (а.с. 8). Вказана квартира складається з трьох житлових кімнат площею 47,1 кв.м., загальною площею 70,5 кв.м. (а.с. 146-149).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с. 11).
Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є дружина спадкодавця: ОСОБА_4 , а також діти спадкодавця: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертались (а.с. 99).
04 березня 2019 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 64).
Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. відмовлено у видачі на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропущенням ним строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 69).
Також ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с. 72) та із заявами про прийняття спадщини після її смерті звернулися до нотаріуса Шторгін Василь Петрович та ОСОБА_1 (а.с. 70, 71).
Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В. відмовлено у видачі на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 80, 81).
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що постановою державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В. від 07 грудня 2016 року позивачу відмовлено у видачі на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно зі ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Враховуючи існування перешкод в оформленні спадкових прав позивачу, а також те, що він прийняв спадщину, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позов. 
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів обізнаності апелянта про судове провадження, в якому він був відповідачем, що в свою чергу позбавило його конституційного права на захист, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки апелянт не був позбавлений можливості надати свої докази та пояснення в суді апеляційної інстанції.
Доводи апелянта про те, що на обґрунтування позовної заяви щодо факту спільно проживання позивачем надано акт від 18 серпня 2016 року, який складений через 12 років не підтверджений, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ці доводи заводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення норм права.
Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Отже, у зв`язку встановленим фактом постійного проживання позивача на момент смерті разом із спадкодавцями, а також відсутністю документів на спірну квартиру, суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Проте, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині визначення часток в порядку спадкування.
Так, матеріалами справи встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини спірної квартири.
Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дружина та сини, тобто кожен з них успадкував по 1/12 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін по справі ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири.
Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є її сини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , коженому з яких в порядку спадкування належить 1/6 квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при визначенні часток у спадкуванні допущено помилку, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення та визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом: після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/12 частину квартири АДРЕСА_2 ; після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 .
Оскільки в позивача є право власності у вигляді 1/4 на його частку квартири, то загальна його частка квартири АДРЕСА_2 , що складається з трьох житлових кімнат площею 47,1 кв.м., загальною площею 70,5 кв.м. складається з 1/2 частини (1/12+1/6+1/4).
Проте суд су першої інстанції на вказане уваги не звернув та визначив частки неправильно у зв`язку з чим рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. 
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   – задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року  - в частині визначення часток скасувати та ухвалити нове рішення.
Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом:
після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/12 частину квартири АДРЕСА_2 ; 
після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 ; 
а всього – на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , що складається з трьох житлових кімнат площею 47,1 кв.м., загальною площею 70,5 кв.м.
В решті рішення суду — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко