Справа № 991/26/21
Провадження1-кс/991/27/21

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року                                                                        м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених службових осіб Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
05.01.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 із вимогою про зобов`язання службових осіб Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 24.12.2020 
Скаржник зазначає, що 24.12.2020 на ім`я директора Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України засобами поштового зв`язку надіслав заяву про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України. Заява отримана адресатом 28.12.2020. У заяві йшлося про умисне неподання колишнім заступником начальника управління нагляду у кримінальному провадженні у сфері транспорту прокуратури Одеської області старшим радником юстиції ОСОБА_3 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції». 
Проте всупереч вимогам ст. 214 КПК України, уповноважені службові особи Національного антикорупційного бюро України відомості про кримінальне правопорушення за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесли, що і стало підставою для звернення до суду із цією скаргою, поданою у порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. 
Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 05.01.2021 для розгляду скарги визначено слідчого суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків. 
З огляду на зміст ст. 304 КПК України, при вирішенні питання про відкриття провадження за скаргою слідчому судді серед іншого належить встановити чи підлягає скарга розгляду у цьому суді. 
Частиною 1 ст. 33-1 КПК України передбачено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 КК України (злочини, передбачені ст. ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені ст. 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України), статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті (ч. 2 ст. 33-1 КПК України).
Так одним із кримінальних правопорушень, що підсудне Вищому антикорупційному суду є кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України. 
Разом з цим скарга не відповідає жодній із умов, визначеній у пп. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. 
Зокрема, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України кримінальне провадження відноситься до підсудності Вищого антикорупційного суду у разі вчинення злочину прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру».
До числа цих осіб відносяться: Генеральний прокурор; перший заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора; керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; 6) заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); прокурор Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); керівник обласної прокуратури; перший заступник керівника обласної прокуратури; заступник керівника обласної прокуратури; керівник підрозділу обласної прокуратури. 
Отже, особа щодо якої заявник просить внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не відповідає вимогам до суб`єкта злочину, визначеного у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України. 
Пункт 2 ч. 5 ст. 216 КПК України містить наступний критерій, за яким визначається підсудність справ Вищому антикорупційному суду: розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину, за умови що злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.
Отже ані заява, ані скарга не відповідають і умові, передбаченій п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України. 
Умова, що міститься у п. 3 ч. 1 ст. 216 КПК України, відноситься до злочинів, передбачених статтями 369 та ч. 1 ст. 369-2 КК України, а тому скарга не відповідає і цій умові.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 згаданої Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».
Враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для розгляду цієї скарги слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Відповідно до п.п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, повертається, зокрема, якщо скарга не підлягає розгляду у цьому суді.
За наведених вище підстав, скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених службових осіб Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення належить повернути.
Керуючись ст. ст. 33-1, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених службових осіб Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення повернути суб`єкту звернення. 
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами. 

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя                                                                         ОСОБА_1