УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/46/20 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П. 
Категорія 44 Доповідач Микитюк О. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Микитюк О. Ю.                 суддів Борисюка Р.М. 
Галацевич О.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників в місті Житомирі справу № 296/46/20
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України , Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про відшкодування шкоди
за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України 
на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П. у м. Житомирі,
                                        
встановив:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України 3% річних - 20501 грн.07 коп., втрат від інфляції - 73 155 грн. 22 коп., а всього 93656 грн.29 коп. В обґрунтування позову зазначив, що з 1994 по 2015 рік проходив службу в органах внутрішніх справ, наказом УМВС України в Житомирській області від 05.11.2015 №309 о/с його було звільнено з органів внутрішніх справ згідно п.64 «в» (через обмежений стан здоров`я). Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 прийнято постанову, якою визнано протиправними відмову Міністерства внутрішніх справ України у виплаті  йому одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком та Умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 217500грн. Зобов`язання з виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 217 500 грн. МВС виконало 11.12.2019. Порушенням виконання грошового зобов`язання завдало позивачу шкоду, тому у нього виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і 3% річних.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 3% річних - 20 501 грн. 07 коп., втрати від інфляції - 73 155 грн. 22 коп., а всього 93 656 грн. 29 коп. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок УМВС України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області для проведення виплат. Зобов`язано УМВС України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області протягом п`яти робочих днів після надходження коштів з Міністерства внутрішніх справ України виплати ОСОБА_1 кошти.
В апеляційній скарзі Міністерство внутрішніх справ України просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 10.07.2017 та Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 виконано вчасно, між сторонами не існує договірних відносин, а на трудові відносини положення ст.625 ЦК України не поширюються. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області просить задовольнити апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що позивач з 1994 року по 05.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а відповідно до наказу УМВС в Житомирській області від 05.11.2015 №309 о/с був звільнений з органів поліції згідно п. 64 «в» (через обмежений стан здоров`я).
12.07.2016 Житомирською МСЕК йому з 24.06.2016 встановлена третя група інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності, та йому було призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 217 500,00 грн., на підставі п.п.2 п. 3 Порядку №850.
Згодом, відповідач листом від 20.10.2016 №1986/29/05-2016 повідомив про те, що матеріали щодо призначення та виплати такої допомоги розглянуті Департаментом фінансово-облікової політики МВС України та повернуті без затвердження у зв`язку з невідповідністю вимогам п.7 постанови КМУ від 21.10.2015 №850 (відсутність акта розслідування нещасного випадку). 
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 рішення  Житомирського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 скасовано. Прийнято нову постанову, якою визнано протиправними відмову Міністерства внутрішніх справ України у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком та Умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 217500 грн., яка була нарахована УМВС України в Житомирській області, передбачену Порядком та Умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
Зобов`язання з виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 217500 грн. МВС виконало 11.12.2019, що підтверджується копією платіжного доручення №2075 від 09.12.2019 та випискою по картковому рахунку АТ «Ощадбанк».
Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України).
За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд першої інстанції вважав, що у зв`язку з порушенням відповідачем термінів виконання грошового зобов`язання з виплати одноразової грошової допомоги у сумі 217500 грн. на підставі рішення суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі №750/5104/17, провадження № 61-24920св18.
Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції положень статті 625 ЦК України апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що дана норма визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з факту виплати одноразової грошової допомоги.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2020 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 

Головуюча:                                Судді: