Справа № 303/5552/15-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

         24 березня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді: Мацунича М.В.
суддів: Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.
з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпуганич Василь Петрович та ОСОБА_2 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 листопада 2020 року, постановлену головуючим суддею Куцкір Ю.Ю., за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Заяву мотивував тим, що 07.07.2008 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №010/03-3/182-М, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 300 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 06.07.2018.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17.03.2016 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у розмірі 123 831,81 доларів США.
26.02.2018 на виконання даного рішення Мукачівським міськрайонним судом було видано виконавчий лист.
02.05.2019 ухвалою Мукачівського міськрайонного суду було замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт».
06.11.2020 між ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» та ТзОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» було укладено договір відступлення права вимоги і цього ж числа, між ТзОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» і ОСОБА_2 було укладено договір комісії та відступлення права вимоги, за умовами якого останній набув права кредитора по кредитному договору №010/03-3/182-М, генеральному кредитному договору №192 від 07.07.2008 та за іпотечним договором, предметом якого є нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім цього, заявник ОСОБА_2 просить суд визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, оскільки вважає, що грошове зобов`язання відсутнє, а виконавчий лист не може виконуватися, оскільки він виданий на виконання рішення суду в межах примусового виконання цивільно-правової угоди, кредитного договору від 07.07.2008 року. Окрім цього, у разі не заміни сторони виконавчого провадження та невизнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню інші учасники (попередні кредитори) можуть використати своє право на стягнення заборгованості з відповідача, чим можуть завдати істотної шкоди новому кредитору, тобто ОСОБА_2 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 листопада 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони стягувача, а також визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню – відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою  ОСОБА_2 оскаржив таку в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його заяву. В обґрунтування скарги посилається на те, що після укладення 06.11.2020 договору комісії з відступленням права вимоги №83-К між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал», до нього перейшла вимога до боржника ОСОБА_1 і він являється новим іпотеко держателем нерухомого майна про що внесені відповідні зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Ним було додано всі наявні докази, що підтверджують його право вимоги до боржника ОСОБА_1 , однак суд безпідставно не взяв такі до уваги. 
Також суд безпідставно зазначив, що відступлення права вимоги за кредитним договором фінансовою установою (кредитодавцем) фізичній особі, яка не наділена такими правами і не може бути кредитодавцем у даних правовідносинах, оскільки, в силу вимоги ст. 204 ЦК України такий правочин не визнаний судом недійсним.
Висновок суду першої інстанції про незаконність договорів відступлення права вимоги без заявленого позову зацікавленою особою та вирішення питання про їх законність за відсутності обставини їх нікчемності є передчасний і не може бути застосований до спірних правовідносин. Крім того, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви є взаємосуперечливими та взаємовиключними, оскільки, дійшовши висновку, що заявник не може бути кредитором по відношенню до ОСОБА_1 , вказана обставина само по собі є достатньою для відмови в задоволенні заяви незалежно від переліку поданих правочинів які підтверджують факт заміни кредитора у грошовому зобов`язанні.
Вищенаведене свідчить що суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини та неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права та висновки Великої палати Верховного суду та дійшов помилкового висновку про безпідставність поданої ним заяви.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпуганич В.П., також оскаржив ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку та просить таку скасувати та задовольнити заяву  ОСОБА_2  про заміну сторони стягувача та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Так, 06.11.2020 між ТОВ ТОВ Фінансова Компанія "Морган Кепітал" та ОСОБА_2  було укладено договір комісії та відступлення права вимоги за кредитним договором 010/03-3/182-М за умовами якого ОСОБА_2  набув права кредитора по кредитному договору № 010/03-3/182-М та генеральному кредитному договору №192 від 07.07.2008 року до позичальника ОСОБА_1 . Таким чином останнім кредитором по відношенню до позичальника, боржника ОСОБА_1  є саме  ОСОБА_2 . Вказує що чинне законодавство не містить прямої заборони фізичної особи мати статус позикодавця/кредитора за грошовим зобов`язання визначеним кредитним договором. Те саме стосується права мати статус іпотекодержателя, тобто утримувати у себе майно до належного виконання грошового зобов`язання на підставі іпотечного договору та ЗУ "Про іпотеку". А посилання суду першої інстанції на незаконність укладення договору відступлення права вимоги спростовується наявними в матеріалах справи доказами, так як до справи додано відомості що сторони кредитного договору укладали договори відступлення а не факторингу, як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі. Вважає, що суд помилково, без визнання правочинів недійсними у судовому порядку, та за наявності згоди нового кредитора і боржника, відмовився провести заміну сторони виконавчого провадження. З цих підстав вважає оскаржувану ухвалу незаконною та просить її скасувати.

ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» подало відзив на апеляційну скаргу в якому просить задовольнити апеляційні скарги та скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції. Вказує, що ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт», на підставі договору про відступлення права вимоги, вибув з правовідносин за кредитним та іпотечним договором по відношенню до боржника ОСОБА_1 і новим кредитором та іпотекодержателем у даних правовідносинах став ОСОБА_3 . Вказане підтверджується доданими до заяви доказами, які безпідставно не взяті судом першої інстанції до уваги. 

Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи такі повідомлялися належним чином.

Однак ОСОБА_4 через засоби електронної пошти, подав заяву в якій підтримує подану ним апеляційну скаргу, просить таку задовольнити та розглянути без його участі.

Представник ОСОБА_1 – адвокат Шпуганич В.П. також подав заяву про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та просить таку задовольнити.

Від ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» надійшли заяви про розгляд справи без участі представника. Апеляційні скарги просить задовольнити та скасувати оскаржувану ухвалу суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що такі не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17.03.2016, яке ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06.10.2016 залишено без змін, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №010/03-3/182-М від 07.07.2008 року у розмірі 123 831,81 доларів США (Т.1, а.с.147-149, 200-201).

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 року заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17.03.2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 06.10.2016 року залишено без змін (Т.2, а.с. 24-25).

На підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 02.05.2019, яка постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.10.2019 залишена без змін, було замінено сторону виконавчого провадження, зокрема стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» (Т.3, а.с. 63-65).

Заявник ОСОБА_2 вказував, що 06.11.2020 між ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» та ТзОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» було укладено договір відступлення права вимоги і цього ж числа, між ТзОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» і ОСОБА_2 було укладено договір комісії та відступлення права вимоги, за умовами якого останній набув права кредитора по кредитному договору №010/03-3/182-М, генеральному кредитному договору №192 від 07.07.2008 року та за іпотечним договором, предметом якого є нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Та частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У п.1 ч.1 ст.1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Таким чином, з наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Велика Палата Верховного Суду у своїй правовій позиції, викладеній у постановах у від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16, від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11, зазначає, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням статей 512 та 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор яким є - банк або інша фінансова установа.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даних правовідносинах відбулася заміна кредитодавця (фінансової установи), який має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу ОСОБА_2 , який не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними вище нормами права.

Стосовно доводів апеляційних скарг про те, що позаяк правочин (у даному випадку відступлення права вимоги між ТзОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» та ОСОБА_2 ) у відповідності до вимог ст. 204 ЦК України не визнаний судом недійсним, а тому є всі підстави для заміни стягувача. То такі доводи на думку колегії суддів є безпідставними через те, що спростовуються вищенаведеними нормами права та висновками викладеними в постановах Верховного Суду. Оскільки до ОСОБА_2 не перейшли права кредитодавця в силу відсутності правомочностей банку або фінансової компанії то й відсутні підстави для визнання недійсним правочину від 06.11.2020 між ТзОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» і ОСОБА_2 через наявність підстав нікчемності такого правочину.

Вимога про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є похідною від попередньої вимоги, а тому також не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Зважуючи на встановлене та керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпуганич Василь Петрович залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 25 березня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: