ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/241/21 Справа № 932/12894/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 березня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ: 
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Постановою суду першої інстанції  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
ОСОБА_1  визнано винуватим в тому, що він о 14.20 год. 31.10.2020 року, знаходячись на вул. Челюскіна, 8 у м. Дніпро, керуючи автомобілем «Рено» д/н НОМЕР_1 , перед початком та зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Джилі» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який проїжджав попутно зліва. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. 
Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2  та ОСОБА_3  просять постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення, змінити та накласти на останнього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також, просять поновити їм строк на апеляційне оскарження, остільки судовий розгляд проводився за їх відсутності.
На їх думку, судом при визначенні виду та розміру стягнення не було враховано розмір матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля. Також, вважає, що не було враховано, що внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.
Апелянти зазначають, що ОСОБА_1 вину не визнав та жодним чином не відшкодував завдану моральну та матеріальну шкоду. Вважають, що накладене адміністративне стягнення є занадто м`яким та не відповідає обставинам та характеру скоєного правопорушення.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
ОСОБА_1 в апеляційному суді просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін, зазначивши, що він 18.03.2021 року відшкодував потерпілому завдану шкоду.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відповідні докази, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Розглядаючи клопотання про поновлення строку апеляційним судом встановлено, що районний суд потерпілих  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  відповідно до ст. 277-2 КУпАП не повідомляв, підтверджуючі докази в матеріалах справи відсутні, копію постанови вони отримали лише 15.01.2021 року, що підтверджується розпискою (а.с.14), та в десятиденний термін апелянти подали апеляційну скаргу до суду. У зв`язку з цим строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП базуються на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.252 КУпАП.
Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційний суд, керуючись ст.294 КУпАП, не наводить докази на підтвердження винуватості особи у вчинені поставленого йому у вину адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації його дій.
Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілих про те, що районний суд призначив ОСОБА_1 занадто м`яке покарання, яке не відповідає характеру вчиненого та особі винного, то апеляційний суд вважає їх такими, що не можуть бути задоволені виходячи з наступного.
Відповідно до ст.30 КУпАП позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або за систематичне порушення порядку користування цим правом. 
Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. 
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
На переконання апеляційного суду, накладаючи на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, суд першої інстанції врахував характер скоєного правопорушення, дані про особу правопорушника, а саме те, що він вину у скоєному визнав в повному обсязі, розкаявся, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. 
Крім цього в теперішній час ОСОБА_1 відшкодував потерпілому ОСОБА_3 збитки у розмірі 5 тис.грн., про що надав розписку.
Отже, районний суд прийшов до вірного висновку, що накладення на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових правопорушень. 
Таким чином, апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а постанову суду, як законну, - залишити без змін. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , - залишити без задоволення.
Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року якою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                 Коваленко В.Д.