Справа № 357/9465/20	 	 	 	Головуючий у 1 інстанції Ларіна О.В.	
Провадження № 33/824/675/2021	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.  	

 
                                   КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            ___________________________________________________________________
 
                                                      П О С Т А Н О В А
                                                        іменем України
 
24 лютого 2021 року                                                                       м. Київ 
 
Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від  02.11.2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,                              та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисячдвісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, -
                                                         В С Т А Н О В И В:
Згідно постанови, 11.09.2020 о 09 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 , рухаючись на а/д Р-17 4 км, керував транспортним засобом марки ВМW 520 д.н.з. НОМЕР_1                                  з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, 20.09.2020 об 11 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 , рухаючись                         по вул. Б. Хмельницького в с. Озерна Білоцерківського району Київської області, керував транспортним засобом марки ВМW 520 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області                                   від 02.11.2020 року об`єднано матеріали № 357/9465/20 3/357/4236/20 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1                                    ст. 130 КУпАП, в одне провадження з матеріалами № 357/9475/20 3/357/4240/20 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1                      ст. 130 КУпАП, під єдиним номером № 357/9465/20 3/357/4236/20.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області       ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення або на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Зазначену постанову вважає такою, що винесена з порушенням норм матеріального                           і процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що протокол ДПР18 № 51197 був складений 11.08.2020 року, а в судовому рішенні зазначається подія, яка нібито відбулась 11.09.2020 року, тому вважає, що постанова суду підлягає скасування. Окрім того, щодо протоколу ДПР18 № 51197, який був складений 11.08.2020 року, зазначає наступне, що працівники поліції, зупинивши його автомобіль звинуватили в тому, що він має ознаки наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 категорично заперечив, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від вказаного огляду він не відмовлявся, однак працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 51197, також зазначає, що зазначений протокол був складений у відсутності свідків, а письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 містять неправдиві дані, які спростовуються відеозаписом з нагрудної камери. Також вважає, що працівниками поліції було порушено вимоги закону, оскільки його не було доставлено до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду, а матеріали справи                         не містять відповідного акту, який йому також не вручався. Окрім того зазначає,                             що протокол ОБ № 080483 за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейським ВРПП Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області Ковтуном В.В. складено нерозбірливим почерком, чим було порушено п. 11.17 Інструкції. Разом з тим, вказує, що судом першої інстанції взагалі не розглядалась подія, яка сталась 20.09.2020 року, свідків викликано не було, а тому вважає, що протокол №511045 від 20.09.2020 року судом розглянуто не було, а тому вважає, що матеріали справи слід повернути на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
Заслухавши доповідь судді, пояснення  ОСОБА_1 та його захисника                   Кочина С.С.,перевіривши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Такий висновок підтверджується оціненими в сукупності місцевим судом доказами щодо всіх обставин справи, а саме: відомостями, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №511263 від 11.09.2020 року та серії ДПР18 № 511045 від 20.09.2020 року, направленнями на огляд з метою виявлення стану сп`яніння від 11.09.2020 року та від 20.09.2020 року, диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Згідно з ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
При призначенні  ОСОБА_1  адміністративного стягнення місцевий суд, дотримуючись вимог статті 33 КУпАП, врахував характер вчиненого ним правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
 Вважаю, що накладене місцевим судом адміністративне стягнення на                         ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить  10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Отже, місцевий суд, відповідно до ст. 280 КУпАП, з`ясував всі обставини, що підлягають при розгляді даної справи щодо ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом не забезпечено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, є надуманими, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.
Згідно ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Відповідно до ч. 3, ч. 4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, який визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. 
Згідно п. 6 розділу I, п. 6 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. 
Відповідно до п. 7 розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.
Згідно п. 12 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (тобто ознаками наркотичного сп`яніння), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255КУпАП.
Апеляційним судом з метою перевірки доводів апеляційної скарги викликалися свідки відповідно до протоколу серії ДПР18 № 511263 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також працівники поліції Ковтун В.В. та Новиков Д.Р. , а також свідки відповідно до протоколу серії ДПР18 № 511045 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та працівник поліції Лапчук С.П. , однак ні свідки ні працівники поліції, які були повідомлені належним чином про місце та час апеляційного перегляду справи, в судове засідання не з`явилися, пояснення не надали, а норми КУпАП не передбачають примусового приводу свідків.
Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 - особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснив, що із протоколом складеним 11.09.2020 року не погоджується і зазначає, що вказаний протокол був складений взагалі без свідків, тому він і відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. Відносно іншого протоколу серії ДПР18 № 511045 від 20.09.2020 року, вказав, що того дня він поїхав до свого товариша допомагати ремонтувати дах, через деякий час під`їхали працівники поліції до подвір`я, де проживав його товариш, запитали чий автомобіль, після того як він підтвердив належність йому автомобіля, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак він відмовився так як того дня він транспортним засобом не керував.
Суд, критично ставиться до наданих в судовому засіданні апеляційної інстанції поясненням ОСОБА_1 та вважає їх такими, що не узгоджуються із іншими матеріалами справи.
Посилання апелянта на ту обставину, що події, на підставі яких було складено протокол серії ДПР18 № 511263 відбувались 11.08.2020 року, а не 11.09.2020 року, як зазначено в постанові суду, спростовуються як самим протоколом, я якому зазначено дату - 11.09.2020 року, так і наданими ОСОБА_1 поясненнями, якими він підтверджує саме дату 11.09.2020 року. При цьому, як на основну причину відмови від проходження відповідного огляду - у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив саме відсутність свідків, однак у своїх поясненнях в протоколі вказав, що проходити огляд в медичному закладі відмовляється, оскільки поспішає на роботу та жодних заперечень щодо порядку огляду письмові пояснення не містять.
Окрім того, на зворотній частині вказаного протоколу ОСОБА_1 зазначив, що автомобіль залишає на місці зупинки, авто забере його товариш. Вказані дії свідчать про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи апелянта про те, що належним доказом додержання процедури огляду на предмет сп`яніння є відповідний акт. За змістом нормативних документів, акт огляду складається поліцейським у випадку проведення огляду на стан сп`яніння та до вказаного акту заносяться результати огляду. Враховуючи те, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду, підстави для складання акту огляду у працівників поліції були відсутні.
Окрім того, посилання апелянта як на підставу скасування протоколу на ту обставину, що протокол серії ОБ № 080483 за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейським ВРПП Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області Ковтуном В.В. складено  не розбірливими записами, суд зазначає, що протоколу вказаної серії та номеру, матеріали справи взагалі не містять, окрім того, як було вірно зазначено судом першої інстанції, вказані обставини мають формальний характер та не указують на недопустимість такого документу та на суть правопорушення не впливає.
Надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 щодо протоколу серії ДПР18 № 511045, де він зазначив, що транспортним засобом взагалі не керував, спростовуються наявним в матеріалах справи його письмовими поясненнями, написаними ним власноручно та відеозаписом, з яких вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб ВМW 520 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням                          ОСОБА_1 , де він в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду                      на стан сп`яніння в установленому законом порядку, зобов`язався не керувати транспортним засобом та залишити його на місці зупинки. А тому, пояснення ОСОБА_1 , надані  в судовому засіданні, суд визнає неправдивими та такими що спростовуються матеріалами справи.
Разом з тим, з аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП убачається, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.
Враховуючи викладені вище обставини, доводи апелянта, зазначені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від  02.11.2020 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування апеляційний суд                   не вбачає, у зв`язку з чим залишає постанову суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                            П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від  02.11.2020 року щодо  ОСОБА_1  - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
    Суддя 
Київського апеляційного суду                                                              Ю.В.Семенцов