Справа № 755/1035/21                                                    Головуючий 1 інстанція- Левко В.Б.
Провадження № 33/824/1512/2021                                  Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
12 березня 2021 року                                                                                                м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правовопрушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 11 лютого 2021 року, якою
                                                ОСОБА_1 , 
                                                ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, 
                                                мешкає: АДРЕСА_1 ,
            притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,-
в с т а н о в и в:
 
Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 11 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень.
Відповідно до вказаної постанови 27 грудня 2020 року о 13 год 45 хв.  ОСОБА_1 на вул.Сосюри 3/2 у м.Києві керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
На постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 11 лютого 2021 року,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Скарга мотивована тим, що 27 грудня 2020 року він рухався на власному автомобілі «Mersedes- Benz» р.н. НОМЕР_2 на вул.Сосюри 3/2 у м.Києві, а коли припаркував автомобіль і вийшов, його покликали працівники патрульної поліції, послідуючі дії яких не відповідали закону. Зокрема без будь-яких підстав його повідомили, що він два роки тому вже притягався
                                                                        -  2  -
до відповідальності за ч.1 ст.130 КупАП та що у них є підозра, що він перебуває під дією наркотичних речовин, на його запитання відповідали грубо, поліцейські не представились і не надали службове посвідчення в розгорнутому вигляді, не надали відеодоказ його порушення і не ознайомили з ним. Показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не вказують на наяність у нього ознак наркотичного сп`яніння, не узгоджуються з протоколом, та викладені на бланках, що ставить під сумнів достовірність їх показів. В акті огляду та протоколі про адміністративний проступок на стан наркотичного сп`яніння поліцейським вказано ознаки, які характерні для алкогольного сп`яніння і які не відповідають ознакам наркотичного сп`яніння, що свідчить про помилку поліції та невірне відображення його фізичного стану, а сам огляд проведений з порушнням вимог ст.266 КупАП. Його безпідставно доставили до районного управління поліції Дніпровського району, а не в медичний заклад для проходження відповідного медичного огляду, а під час руху в патрульній машині в його бік лунали погрози та залякування. В приміщенні Дніпровського районного управлінням поліції щодо нього були допущені наступні порушення: не вчинено запису книзі відвідування відповідно до наказу МВС № 440 23 травня 2017 року; йому вручили лише копії двох протоколів за ч.1 ст.130 та ч.5 ст.121 КупАП, а копію протоколу про його затримання не вручили. Пізніше при ознайомленні зі справою в суді він виявив протокол затримання, в якому не його підпис. Розглядаючи справу, суддя не дослідив усіх обставин справи та доказів, при наявності суперечливих показань свідків суддя не викликав і не допитав їх, що призвело до незаконного прийняття рішення. Після зробленої ним в усному порядку зави про надання права на захист йому було відмовлено з незрозумілих причин.
В суді апеляційної інстанції  ОСОБА_1 подану ним апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати постанову суду як незаконну.
Вислухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП). 
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою
                                                                        -  3  -
встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 , який 27 грудня 2020 року у м.Києві керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився. 
За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що  ОСОБА_1  допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема  протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Так, винність  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 043456 від 27 грудня 2020 року, відповідно до якого 27 грудня 2020 року о 13 год 45 хв.  на вул.Сосюри 3/2 у м.Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, від права керування транспортним засобом відсторонений;
- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 640403 від 27 грудня 2020 року, згідно якої  ОСОБА_1 27 грудня 2020 року о 13 год 45 хв.  на вул.Сосюри 3/2 у м.Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 з обладнаними засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий паском безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП;
- у направленні на огляд до медичного закладу КМНКЛ «Соціотерапія» водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 27 грудня 2020 року, згідно якого у  ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від огляду водій відмовився;
                                                                        -  4  -
- у протоколі про адміністративне затримання АЗ № 109058 від , згідно якого ОСОБА_1 27 грудня 2020 року був затриманий у порядку ст.261 КУпАП і доставлений до приміщення ТВП № 3 Дніпровського управлння поліції ГУНП в м.Києві на вул. Ентузіастів 9-в для складання адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП;
- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 27 грудня 2020 року від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;
- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали 27 грудня 2020 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо  ОСОБА_1 , де зафіксована неодноразова відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, в тому числі в присутності двох свідків.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння - виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, виявлені працівниками поліції 27 грудня 2020 року у ОСОБА_1 в розумінні п.2, 3, 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , який в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначив, що «ознайомлений».
Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  про те, що дії працівників патрульної поліції не відповідали вимогам закону, зокрема поліцейські не представились і не надали йому службове посвідчення в розгорнутому вигляді, не надали відеодоказ його порушення і не ознайомили з ним, вели себе грубо, висловлювали погрози і залякування, а після доправлення його до Дніпровського районного управління поліції не зафіксували це у книзі відвідування, не вручили копію протоколу його затримання, апеляційний суд відхиляє як
                                                                        -  5  -
такі, що не спростовують висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд враховує, що по-перше наведені посилання не знаходяться у причинному зв`язку із відмовою апелянта від проходження медичного огляду і не впливають на доведеність його вини, оскільки скаржник був зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції про проходження медичного огляду незалежно від згоди чи незгоди із діями поліції. І по-друге апелянт вправі оскаржити наведені ним дії працівників поліції у встановленому законом порядку.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники патрульної поліції безпідставно запідозрили ОСОБА_1 у перебуванні його під дією наркотичних речовин не мають правового значення, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за перебування його у стані наркотичного сп`яніння, як помилково вважає скаржник, а саме за відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що в акті огляду та протоколі про вчинення адміністративного правопорушення поліцейським вказано ознаки, які характерні для алкогольного сп`яніння і які не відповідають ознакам наркотичного сп`яніння, що свідчить про помилку поліції та невірне відображення його фізичного стану, а сам огляд проведений з порушнням вимог ст.266 КупАП, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.
Відповідно до розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (п.2). Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п.3). Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п.4).
Отже, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, повінстю відповідають ознакам, передбаченим п.4 розділу І наведеної Інструкції.
Доводи апеляційної скарги про те, що показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не вказують на наяність у нього ознак наркотичного сп`яніння, не узгоджуються з протоколом, та викладені на бланках, що ставить під сумнів достовірність їх показів безпідставні. 
Покази свідків узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення, а також узгоджуються із відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 27 грудня 2020 року за участю ОСОБА_1 . 
Так, з відеофайлу 20201227191050000280 вбачається, що інспектор поліції на місці зупинки після з`ясування у водія ОСОБА_1 чи вживав той алкогольні напої чи наркотичні засоби та заперечень водія запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан
                                                                        -  6  -
наркотичного сп`яніння у медичному закладі, проте водій відмовився сказавши «звичайно проходити не буду». При цьому інспектор поліції тривалий час роз`яснював ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. 
З відеофайлу 20201227191120000282 вбачається, що інспектор поліції в присутності двох свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що останній відповідв відмовою вді проходження огляду.
Вказані відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст.266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані вся подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини  ОСОБА_1  в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.
Це ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що скаржника безпідставно доставили до районного управління поліції Дніпровського району, а не в медичний заклад для проходження відповідного медичного огляду, які безпідставні у зв`язку із відмовою останнього проходити медичний огляд у відповідному медичному закладі.
Доводи апеляційної скарги про те, що, розглядаючи справу, суддя не дослідив усіх обставин справи та доказів, при наявності суперечливих показань свідків суддя не викликав і не допитав їх, що призвело до незаконного прийняття рішення, апеляційний суд відхиляє з викладених вище підстав, в тому числі з урахуванням відеозапису із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських.
Доводи апеляційної скарги про те, що після зробленої ним в усному порядку заяви про надання права на захист йому було відмовлено з незрозумілих причин необгрунтовані, оскільки матеріали справи не містять доказів про це, зокрема відсутні як письмова заява, так і інші об`єктивні докази про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на захист.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень нормКУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої
                                                                        -  7  -
суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23,33 КУПАП, окрім того санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, постанова судді Дніпровського районного суду м.Києва від 11 лютого 2021 рокує законною та обґрунтованою,  і підстав для її скасування або зміни не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -
 
                                                            п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва від 11 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає. 

Суддя Київського апеляційного суду                                                                     С.І.Савченко