Справа № 461/6186/20                                Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 22-ц/811/3547/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 березня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.
без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року у справі за позовом адвоката Буляндри Христини Володимирівни в інтересах ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства – Акціонерної компанії «Скарбниця», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

06 серпня 2020 року представник позивача ОСОБА_3 – адвокат Буляндра Х.В. звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства - Акціонерної страхової компанії «Скарбниця», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, в обґрунтування якого покликалася на те, що 14 вересня 2019 року приблизно о 13 год. 00 хв. на мості через річку Опір у с. Гребенів Сколівського району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Citroen С3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 (якому вищезазначений автомобіль належить на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданим ТСЦ 4641, 28.04.2018 року) та «Mercedes-Benz 410D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 внаслідок чого автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження. Враховуючи, що дана ДТП сталася за участі лише забезпечених транспортних засобів, травмованих (загиблих) людей не було, ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водіїв у останніх були відсутні, то такі, досягнувши згоди щодо обставин скоєння ДТП, керуючись пунктом 33.2. ст. 33 Закону спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якого вину у настанні ДТП визнав ОСОБА_4 - водій транспортного засобу марки «Mercedes-Benz 410D», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Оскільки, цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди на момент настання ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством Акціонерною страховою компанією «Скарбниця», поліс ОСЦПВВНТЗ № А0/1206860, строк дії з 05.09.2019р. до 04.09.2020р. і обов`язок щодо відшкодування завданої потерпілому шкоди у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі за шкоду, заподіяну майну потерпілих та з урахуванням франшизи у розмірі 1000 грн., згідно із ст.22 Закону покладається на страховика, то останньому Позивачем було подано відповідно до вимог ст.ст. 33, 35 Закону всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування, у тому числі, заяву про пошкодження транспортного засобу від 16.09.2019р., заяву на виплату страхового відшкодування від 11.12.2019р.(через представника за довіреністю), а також надано представнику Страховика для огляду належний позивачу транспортний засіб. З огляду на те, що ПрАТ АСК «Скарбниця» не узгодила із ОСОБА_3 розміру страхового відшкодування, то останній, скориставшись передбаченим ст. 34.4 Закону правом, з метою визначення розміру завданого йому внаслідок даної ДТП збитку, був змушений звернутись до судового експерта у відповідній галузі для здійснення автотоварознавчого дослідження про дату, час і місце проведення якого у відповідності до п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11,2003р., обом Відповідачам як заінтересованим особам були надіслані повідомлення, що підтверджується копіями описів вкладення до оцінених листів та накладними Укрпошти від 29.10.2019 року. Однак, лист адресований ОСОБА_5 у с. Риків Сколівського району Львівської області повернувся із зазначенням причини: «за місцем обслуговування не проживає», хоча саме таку адресу ним було вказано у повідомленні про ДТП (європротоколі). Відповідно до Висновку №8837 експертного автотоварознавчого дослідження по заяві ОСОБА_3 , складеного судовим експертом Холодцовим Д.В. 22.11.2019р.: 1) вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Citroen СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 56393,60 грн. 2) вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Citroen СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого 14.09.2019 року, становить 32658,88 грн. Проте, 10.03.2020 року на картковий рахунок представника позивача - Шпак О.В. на підставі довіреності від 17.09.2019 року страховиком було перераховано лише 20350,18 грн., що підтверджується банківською випискою за період з 09.03.2020 року до 11.03.2020 року. Оскільки, виплачених ПрАТ АСК «Скарбниця» коштів було не достатньо для повного відновлення до попереднього стану автомобіля Позивача, то решту завданих збитків останній просив відшкодувати винуватця ДТП - ОСОБА_6 , однак той відмовився. У зв`язку із цим та відсутністю у Позивача коштів на оплату повного ремонту транспортного засобу «Citroen СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , такий проведено частково на загальну суму 37818,00 грн., що підтверджується товарними чеками від 28.01.2020р., 03.02.2020р., 06.02.2020р., 10.02.2020р., 12.02.2020р„ 14.02.2020р„ рахунком №02801 від 28.01.2020р., актом виконаних робіт №270220 від 27.02.2020р. та товарним чеком від 27.02.2020р. Окрім цього, для повного відновлення пошкодженого автомобіля згідно із виставленим ФОП ОСОБА_7 рахунком №00507 від 05.07.2020р. необхідно додатково виконати ще ряд ремонтних робіт на загальну суму 24670,00 грн. Станом на час складення даного позову завдані ОСОБА_3 збитки у повному обсязі так і не відшкодовані відповідачами, у зв`язку із чим з метою захисту свого порушеного права на відшкодування завданої в результаті ДТП шкоди, позивач змушений звертатись до суду із даною заявою.
Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» (код ЄДРПОУ 13809430) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 11 308 (одинадцять тисяч триста вісім) гривень 70 коп.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» (код ЄДРПОУ 13809430) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) розмір пені у розмірі 698 (шістсот дев`яносто вісім) гривень 97 коп.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» (код ЄДРПОУ 13809430) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) розмір інфляційних втрат у розмірі 239 (двісті тридцять дев`ять) гривень 18 коп.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» (код ЄДРПОУ 13809430) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) розмір трьох відсотків річних у розмірі 132 (сто тридцять два) гривні 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 25 734 (двадцять п`ять сімсот тридцять чотири) 72 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 000 (дві тисячі) 00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) розмір інфляційних втрат у розмірі 926 (дев`ятсот двадцять шість) гривень 85 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) розмір трьох відсотків річних у розмірі 732 (сімсот тридцять два) гривень 00 коп.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» (код ЄДРПОУ 13809430) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.
В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку в частині задоволеного позову до ПрАТ АСК «Скарбниця» оскаржило Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія «Скарбниця». Вважає рішення суду незаконним. Звертає увагу, що суд безпідставно взяв до уваги звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля, наданого позивачем та не надав належної оцінки висновку експерта Звіт №2664/19 наданого страховою компанією. Зазначає, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року в частині задоволення позову до Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця».

Також, рішення суду в апеляційному порядку в частині задоволеного позову до ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_1 оскаржив ОСОБА_2 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що сума завданих збитків є меншою страхової сумою, в зв`язку з чим ОСОБА_3 вправі вимагати від ПрАТ «АСК «Скарбниця» повного відшкодування витрат у межах даної страхової суми. Зазначає, що суд безпідставно взяв до увагу експертний висновок позивача який був здійснений пізніше, ніж той, що був наданий страховою компанією. Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження того, що позивач звертався до ОСОБА_2 з вимогою сплатити грошові кошти, в зв`язку з чим, вважає, що суд не мав достатніх підстав для стягнення з останнього 3% річних та інфляційних втрат. Також вважає, що дія ч.2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди.
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 суми матеріальної шкоди у розмірі 25734,72 грн., 2000 грн. витрат на проведення експертизи, інфляційних витрат у розмірі 926,85 грн. та судового збору у розмірі 840 грн.
15 березня 2021 року на адресу суду від ОСОБА_8 , представника ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційні скарги подані на рішення та додаткове рішення. Просить апеляційні скарги відхилити, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року залишити без змін. Звертає увагу, що експертний висновок №8837 поданий позивачем є належним доказом в порівнянні експертного звіту №2664/19 оскільки такий складено не сертифікованим експертом. Зазначає, що обов`язок страхової компанії із відшкодування завданої позивачу шкоди обмежується здійсненням виплати розрахованого з урахуванням вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розміру страхового відшкодування у сумі 32658,88 грн. за мінусом 1000 грн. франшизи. Також зазначає, що фактичний розмір завданої ОСОБА_2 позивачу шкоди значно перевищує розмір страхового відшкодування та є недостатньою для повного відшкодування завданої шкоди.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18 березня 2021 року, є дата складення повного судового рішення – 30 березня 2021 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам частково не відповідає.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з тих обставин, що позивач у зв`язку з пошкодженням його автомобіля в ДТП вправі вимагати від страхової компанії недоплачену суму страхового відшкодування, а від винної особи у виникненні ДТП решту суми вартості відновлювального ремонту автомобіля з витратами понесеними на автотоварознавче дослідження. Окрім цього, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з страхової компанії пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 11.03.2020 по 31.07.2020. З такими висновками колегія суддів погоджується, проте, не погоджується з висновком суду щодо стягнення з ОСОБА_2 в користь позивача пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 14.09.2019 по 31.07.2020, з наступних обставин.
Судом встановлено що 14 вересня 2019 року близько 13 год. 00 хв. на мості через річку Опір у с. Гребенів Сколівського р-ну Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів марки «Citroen С3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням? ОСОБА_3 (якому вищезазначений автомобіль належить на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданим ТСЦ 4641, 28.04.2018 року) та «Mercedes-Benz 410D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 внаслідок чого автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження.
14 вересня 2019 року складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якої вину у настанні ДТП визнав ОСОБА_4 - водій транспортного засобу «Mercedes-Benz 410D», реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.15).
16 вересня 2019 року ОСОБА_3 подав голові Правління ПрАТ АСК «Скарбниця» Челаку А.Я. заяву про пошкодження транспортного засобу (а.с.16-17).
11 грудня 2019 року позивачем ОСОБА_3 через представника за довіреністю – ОСОБА_9 подано заяву на виплату страхового відшкодування (а.с.18).
Відповідно до звіту №2664/19 про оцінку автомобіля CITROEN C3 реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного СПДФО ОСОБА_10 , 19 вересня 2019 року:
1) вартість відновлювального ремонту автомобіля CITROEN СЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 , без врахування коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ на запасні частини складає 34503,72 грн.; 
2) вартість відновлювального ремонту автомобіля CITROEN СЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ на запасні частини складає 21350,18 грн.; 
3) ринкова вартість автомобіля CITROEN СЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 складає 104637,68 грн.

Відповідно до Висновку №8837 експертного автотоварознавчого дослідження по заяві ОСОБА_3 , складеного судовим експертом Холодцовим Д.В. 22.11.2019р.: 
1) вартість відновлювального ремонту автомобіля CITROEN СЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 56 393,60 грн.; 
2) вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля CITROEN СЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого 14.09.2019 року, становить 32 658,88 грн. (а.с.23-42).
Згідно виписки за картковим рахунком ОСОБА_9 за період з 09.03.2020 по 11.03.2020 страховиком було перераховано страхове відшкодування згідно стр.акту 353/цв/19 у розмірі 20 350,18 грн. (а.с.51).
Позивачем на підтвердження проведення повного відновлення автомобіля долучено до матеріалів справи товарні чеки на анальну суму 37 818,00 грн. від 28.01.2020р., 03.02.2020р., 06.02.2020р., 10.02.2020р., 12.02.2020р„ 14.02.2020р„ рахунок №02801 від 28.01.2020р., акт виконаних робіт №270220 від 27.02.2020р. та товарний чек від 27.02.2020р. (а.с.52-57).
За встановленим ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України загальним правилом, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.
Як вбачається із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), спільно складеного її учасниками 14.09.2019р., ОСОБА_4 свою вину визнав про що власноруч підписався, а отже зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу шкоду.
Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює відносини у вказаній сфері, та відповідно до його преамбули, спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 як заподіювача шкоди на момент настання ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством Акціонерною страховою компанією «Скарбниця» згідно із полісом ОСЦПВВНТЗ № А0/1206860, строк дії з 05.09.2019р. до 04.09.2020р., яким визначено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну – 100000 грн. та франшизу у розмірі 1000 грн.
Згідно із п. 2.1. ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються
Конституцією України ( 254к/96-ВР ), Цивільним кодексом України ( 435-15 ), Законом України "Про страхування" ( 85/96-ВР ), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із абзацом другим п. 12.1. ст. 12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Згідно із п. 22.1. ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Згідно із ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).
Позивач із виплаченим страховиком розміром страхового відшкодування не погоджується та вважає його таким, що значно занижений, оскільки з метою підтвердження заявленої шкоди, ним ПрАТ АСК «Скарбниця» було надано для ознайомлення та здійснення фотокопіювання висновок №8837 експертного автотоварознавчого дослідження від 22.11.2019р., згідно із яким позивач недоотримав суму страхового відшкодування у розмірі 11308,70 = 32658,88 (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля CITROEN СЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 ) - 20350,18 (розмір виплаченого страхового відшкодування) - 1000,00 (розмір франшизи).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно надав перевагу висновку №8837 експертного автотоварознавчого дослідження складеного 22 листопада 2019 року експертом ОСОБА_11 , та не взяв до уваги звіт №2664/19 складений 19 вересня 2019 року СПДФО ОСОБА_10 , оскільки висновок №8837 є більш наближеним визначення пошкоджень отриманих автомобілем марки «Citroen СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 в ДТП яке трапилося 14 вересня 2019 року, в той час як звіт №2664/19 є суперечливим.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).?
Відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
У зв`язку із зазначеним, деліктне зобов`язання між ОСОБА_3 як потерпілим та ОСОБА_12 як особою, яка завдала шкоди не припинилось виконанням, проведеним належним чином, і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана (у даному випадку частково та має бути одержана повністю в майбутньому) у розмірі 25734,72 грн. (56393,60 вартість відновлювального ремонту згідно із висновком №8837 експертного автотоварознавчого дослідження від 22.11.2019р. - 31658,88 грн. страхового відшкодування + 1000,00 грн. франшизи), що встановлено вимогами ст. 1194 ЦК України.
Крім того, як вбачається із матеріалів справи, позивач змушений був понести витрати на оплату наданих ОСОБА_13 експертних послуг із проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг) та товарним чеком від 22.11.2019року.
Згідно із ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
На підставі вищезазначеної норми, витрати позивача у розмірі 2000,00 грн. на проведення авто-товарознавчого дослідження мають бути відшкодовані відповідачем ОСОБА_2 як особою, що завдала таких збитків.
Щодо стягнення пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, сліз зазначити наступне.
Згідно із положеннями статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Згідно із ст. 992 Цивільного кодексу України, «У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом».
Відповідно до ст. 36.5. Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ)особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
Верховний суд України у Постановах № 6-927цс16 від 1 червня 2016 року та від 07.06.2017 року у справі №761/5817/15-ц зазначає, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Також, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зазначила, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
У Постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.
Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки, ПрАТ АСК «Скарбниця» без погодження розміру страхового відшкодування 10.03.2020р. виплатив тільки частину належного ОСОБА_3 страхового відшкодування у сумі 20350,18 грн., то такими діями страховик фактично відмовив позивачу у виплаті іншої частини страхового відшкодування в розмірі 11308,70 грн., а тому, період нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання слід розраховувати із дня наступного за днем відмови у виплаті частини страхового відшкодування в розмірі 11308,70 грн., а саме з 11.03.2020, що і було зроблено судом першої інстанції.
Таким чином, з огляду на вищезазначені норми, а також враховуючи те, що ПрАТ – АСК «Скарбниця» станом на дату звернення позивача з даним позовом, виплати частини страхового відшкодування, в розмірі 11308,70 грн. не здійснив, то на підставі доданих розрахунків за період з 11.03.2020р. до 31.07.2020р. повинен сплатити на користь ОСОБА_3 пеню в розмірі 698,97 грн., три відсотки річних у розмірі 132,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 239,18грн. (а.с.61)
Суд першої інстанції, враховуючи те, що прострочення виконання ОСОБА_2 грошового зобов`язання з відшкодування шкоди у розмірі 27 734,72 грн. (25734,72 + 2000,00) почалося з дня заподіяння шкоди та визнання ним вини, а фактично таке відшкодування досі ОСОБА_12 не здійснено, то останній на підставі доданих розрахунків за період з 14.09.2019р.- до 31.07.2020р. повинен сплатити на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати у розмірі 926,85 грн. та три відсотки річних у розмірі 732,00 грн., однак такі висновки в частині необхідності сплати інфляційних втрат у розмірі 926,85 грн. та три відсотки річних у розмірі 732,00 грн. не відповідають дійсним обставин справи, оскільки відповідальність ОСОБА_2 була застраховано і з настанням страхового випадку останній вправі був розраховувати, що завдана ним шкода в результаті ДТП буде відшкодована страховою компанію, в якій він застрахував свою відповідальність. 
Після часткової виплати позивачу Приватним акціонерним товариством – Акціонерна компанія «Скарбниця» суми страхового відшкодування ОСОБА_3 не звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про виплату частини суму вартості відновлювального ремонту його автомобіля, в зв`язку з чим відсутні підстави вважати ОСОБА_2 боржником в розумінні ст. 625 ЦК України, який прострочив виконання грошового зобов`язання.
Матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження того, що ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про виплату частини суму вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Citroen СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В решті оскаржуване рішення є законним, обгрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» в оскаржуваній частині рішення жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» слід залишити без задоволення.
Що ж до апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , то така підлягає до часткового задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення в цій частині про відмову в задоволенні таких позовних вимог.
В поданому відзиві на апеляційні скарги на рішення та додаткове рішення, ОСОБА_8 , представник ОСОБА_3 просить стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу надану на стадії апеляційного перегляду оскаржуваних рішень в розмірі 3150 гривень.
В підтвердження факту надання послуг ОСОБА_8 долучила детальний опис-розрахунок розміру професійної правничої (правової) допомоги та акт наданих послуг від 12.03.2021, а також копію рахунку.
Згідно п.3.5 договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №АОБ41/2020 від 10 липня 2020 року укладеного між Адвокатським об`єднанням «Кодекс» та ОСОБА_3 , оплата проводиться в спосіб, визначений законодавством, але не пізніше 3 (трьох) банківських днів після отримання Клієнтом Рахунку-Фактури та/або відшкодування шкоди, якщо інше не погоджено сторонами. Також п.3.6 згаданого договору передбачено можливість оплати у вигляді завдатку.
       З долучений копії детального опису-розрахунку, акту наданих послуг та рахунку №2/АОБ41/2020 від 12.03.2021 на суму 3150 грн., завірених ОСОБА_8 12.03.2021 року, вбачається, що їх оригінали знаходяться у позивача.
       Враховуючи ту обставину, що ні позивач, ні його представник не долучили до 18 березня 2021 доказів про понесення позивачем витрат на правничу допомогу, надану йому на стадії апеляційного перегляду оскаржуваних рішень, заява про стягнення з відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу під час апеляційного розгляду цивільної справи №461/6186/20 у розмірі 3150 грн. пропорційно до розмірів задоволених позовних вимог, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,        
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» - залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) розмір інфляційних втрат у розмірі 926 (дев`ятсот двадцять шість) гривень 85 коп. та розмір трьох відсотків річних у розмірі 732 (сімсот тридцять два) гривень 00 коп. та в цій частині ухвалити нове судове рішення.
Відмовити в задоволенні позову поданого адвокатом Буляндрою Христиною Володимирівною в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.
В решті рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 30 березня 2021 року.

Головуючий:                                                        О.Я.Мельничук

       Судді:                                                                        О.М. Ванівський

                                                                               Н.П. Крайник