Постанова                             
Іменем України                 
 
24 лютого 2021 року                                           
м. Київ
справа № 460/6032/18
провадження № 61-15707св20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого – Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – військова частина НОМЕР_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу   ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ревер Сергій Васильович, на постанову Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Ванівського О. М., Крайник Н. П., Мельничук О. Я.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення. 
Позовна заява мотивована тим, що з 31 липня 1993 року по 27 червня 2018 року він проходив військову службу у Збройних Силах України. Станом на 27 червня 2018 року вислуга років становить 24 роки 10 місяців і 26 днів (календарна), пільгової немає. У зв`язку із відсутністю у його сім`ї жилого приміщення за місцем проходження служби, починаючи з 31 липня 1998 року перебував на квартирному обліку при військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_1 зі складом сім`ї у кількості чотирьох осіб (він, його дружина ОСОБА_4 , їхній син ОСОБА_5 , 2001 року народження та донька ОСОБА_6 , 2014 року народження), як такий що потребує поліпшення житлових умов. Забезпечувався житлом за рахунок Міністерства оборони України – проживав у службовому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , у списках осіб, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень, не перебував. 
11 серпня 2004 року його переведено із військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із чим 25 листопада 2005 року його зараховано на квартирний облік у новій військовій частині із збереженням попереднього часу перебування. 27 червня 2018 року наказом № 129  командира військової частини НОМЕР_1 його було звільнено у запас відповідно до підпункту «ї» пункту один частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . 
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 року його знято з квартирного обліку.
Ураховуючи викладене,   ОСОБА_3 просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 31 серпня 2018 року № 8, у частині зняття його з квартирного обліку і виключення зі списків черговості частини, зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня              2020 року у складі судді Карпин І. М. позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом  від 31 серпня 2018 року № 8, у частині зняття з квартирного обліку та виключення зі списків черговості частини підполковника запасу ОСОБА_1 .
Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити                      ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на підставі статей 12, 26 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пунктів 3, 24, 29, 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі — Порядок), суд зробив висновок про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку. При цьому вислуга позивача становила 24 роки 10 місяців 26 днів, постійним чи службовим житлом він не забезпечений.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1  задоволено.
Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня                 2020 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 втратив право залишатися на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 , оскільки підставою його звільнення у запас було закінчення строку дії контракту. У разі звільнення з військової служби військовослужбовців, у тому числі у зв`язку з закінченням терміну дії контракту, не передбачено залишення їх на квартирному обліку у військових частинах.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ревер С. В., посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У листопаді 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що вислуга позивача на військовій службі складає більше ніж 20 років, а саме 24 роки 10 місяців і 26 днів, він перебував на квартирному обліку з 1998 року і знятий з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас (закінчення строку контракту).
Згідно з частиною першою статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК України та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 40 ЖК України передбачено вичерпний перелік випадків зняття з житлового обліку громадян, однак вказана стаття не містить такої підстави зняття з квартирного обліку, як звільнених з військової служби в запас у зв’язку з закінченням контракту та виходом на пенсію.
Відзив на касаційну скаргу відповідач не подав.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ревер С. В., підлягає задоволенню.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
31 липня 1993 по 27 червня 2018 роки ОСОБА_3 проходив військову службу у Збройних Силах України. Станом на 27 червня 2018 року його вислуга становить 24 роки 10 місяців 26 днів.
З 31 липня 1998 року перебував на квартирному обліку при військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_1 зі складом сім`ї у кількості чотирьох осіб (він, його дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , 2001 року народження, та донька ОСОБА_6 2014 року народження), як такий, що потребує поліпшення житлових умов. Забезпечувався житлом за рахунок Міністерства оборони України – проживав у службовому приміщенні за адресою:, АДРЕСА_1 , у списках осіб, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень, не перебував. 11 серпня 2004 року його переведено із військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із чим 25 листопада 2005 року його зараховано на квартирний облік у новій військовій частині із збереженням попереднього часу перебування.
27 червня 2018 року наказом № 129 командира військової частини НОМЕР_1 його було звільнено у запас відповідно до підпункту «ї» пункту один частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону) відповідно до пункту «а» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати, що справи та посаду здав.
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 року знято з квартирного обліку і виключено зі списків черговості частини підполковника запасу ОСОБА_1 , разом із сім`єю: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , донька ОСОБА_6 . 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно 
або за доступну для них плату відповідно до закону.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України 
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення 
на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених 
ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 12 Закону України 
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років 
і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм 
для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право 
на безоплатну приватизацію житла.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями 
(далі – Порядок).
Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, 
а в разі відмови в зарахуванні на облік — підстави відмови з посиланням 
на відповідні норми законодавства.
Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас 
або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку 
у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування — у військових комісаріатах 
і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (пунктом 9 статті 12 Закону України 
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). 
Аналогічні положення закріплені також і в пункті 29 Порядку.
При цьому дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з яких саме підстав військовослужбовець звільнений у запас 
чи у відставку.
27 червня 2018 року позивач був звільнений із військової служби у запас відповідно до підпункту «ї» пункту один частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону), відповідно до пункту «а» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати, що справи та посаду здав.
На момент звільнення позивача його вислуга років у Збройних Силах України становила 24 роки 10 місяців 26 днів (а. с. 11). 
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 року знято з квартирного обліку і виключено зі списків черговості частини підполковника запасу ОСОБА_1 , разом із сім`єю: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , донька ОСОБА_6 (а. с. 12). 
Пунктом 30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.
Пунктом 3 Порядку встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
На момент зарахування позивача на квартирний облік 25 листопада 2005 року, діяв наказ Міністерства оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», який втратив чинність 10 листопада 2006 року, відповідно до пункту 13 якого військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та квартирно-експлуатаційних частинах району до отримання житла, за винятком: поліпшення житлових умов, переміщення до нового місця служби, засудження до позбавлення волі на термін понад 6 місяців та надання відомостей, які не відповідають дійсності.
Крім того, відповідно до абзацу першого пункту 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку 
у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду 
за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини – у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, 
та користуються правом позачергового одержання житла.
Згідно з пунктом 2.18 вказаної Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абзаці першому пункту 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Отже, наведені норми цієї Інструкції також передбачають підстави 
для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги.
Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК України визначено, 
що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави 
для надання іншого жилого приміщення.
Таким чином, оскільки вислуга позивача на військовій службі складає більше ніж 20 років, а саме 24 роки 10 місяців 26 днів, останній перебував 
на квартирному обліку з 31 липня 1998 року і знятий з квартирного обліку 
у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас (закінчення строку контракту), суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку 
про відсутність правових підстав для зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині.
Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року у справі 
№ 752/5881/15-ц (провадження № 14-169цс18), де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність зняття позивача 
як колишнього військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку після звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, оскільки він мав вислугу на військовій службі менше 20 років. 
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 
від 10 вересня 2020 року у справі № 359/5527/19 (провадження                               № 61-9539св20).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, не врахував зазначених положень закону та не надав належної оцінки доводам позивача про відсутність правових підстав для зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині.
Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права та із дотриманням норм процесуального права, тому це рішення необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду – скасувати.
Керуючись статтями 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ревер Сергій Васильович, задовольнити.
Постанову Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року скасувати.
Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня              2020 року  залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                           І. А. Воробйова 

                                                                                       Б. І. Гулько

                                                                                        Р. А. Лідовець  

                                                                                        Ю. В. Черняк