ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2021 року	Львів	Справа № 380/2208/20 пров. № А/857/793/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П., Мікули О.І., 
з участю секретаря                                        Юник А.А.,  
представника відповідача                            Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом приватного підприємства «Укртекстрейдинг» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови в прийнятті митної декларації,- 

суддя в 1-й інстанції – Потабенко В.А.,
час ухвалення рішення – 22.10.2020 року, 15:56 год., 
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – 02.11.2020 року, 

                                                            в с т а н о в и в :

ПП «Укртекстрейдинг» звернувся в суд з позовом до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови в прийнятті митної декларації.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Галицької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості №UA209000/2020/600007/2 від 10.02.2020. Визнано протиправним та скасовано рішення, яке оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209220/2020/00134. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості №UA209000/2020/600009/2 від 18.02.2020. Визнано протиправним та скасовано рішення, яке оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209220/2020/00168. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості №UA209000/2020/600014/2 від 05.03.2020. Визнано протиправним та скасовано рішення, яке оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209220/2020/00249. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості №UA209000/2020/600016/2 від 06.03.2020. Визнано протиправним та скасовано рішення, яке оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209220/2020/00257.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки подані позивачем документи не підтверджували заявлену митну вартість товару, а тому у митного органу були підстави для її визначення за резервним методом. Вказує, що задекларована позивачем ціна товару сформована відповідно до ексклюзивних прав, однак, характер таких прав та їх вплив на ціну товару документально не підтверджено. Більше того, товаросупровідні документи не містили точних відомостей, що підтверджують маршрут перевезення товару, що унеможливило перевірити точність розрахунку вартості перевезення, незважаючи на те, що до фактурної вартості входить як безпосередньо ціна товару, так і витрати на його доставку. Вказує, що рішення про коригування митної вартості містить посилання на цінову базу Єдиної автоматизованої інформаційної системи із зазначенням номера і дати митної декларації, що відповідає Правилам заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи,  перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що ПП “Укртекстрейдинг”, код ЄДРПОУ 33663016, знаходиться за адресою: 80381, Львівська область, Жовківський район, м.Дубляни, вул. Підкови, 30).
З матеріалів справи вбачається, що між ПП “Укртекстрейдинг” (покупець) та підприємством “OPTIMUM SK S.R.O.” (продавець) 01.09.2018 укладено міжнародний контракт купівлі – продажу товарів № 2018/09/01 (а.с. 84-92) (далі – контракт), за умовами якого сторони домовились про продаж товарів відповідно до інвойсів, доданих до товаросупровідних документів, які є невід`ємною частиною такого контракту. Продавець поставляє товар на умовах EXW (за правилами ІНКОТЕРМС). Усі витрати на доставку товару здійснюються за рахунок покупця.
Судом встановлено, що 30.01.2020, 14.02.2020, 04.03.2020 та 05.03.2020 через митного брокера – спільне мале підприємство “Райвест” при перетині митного кордону митному органу було подано вантажні митні декларації та документи на підтвердження вартості товару та методу визначення вартості товару .
29.01.2020 митний кордон перетнув вантажний автомобіль з 5 товарами – текстильним матеріалом у куску в кількості 869 місць за наступними кодами за УКТЗЕД: 5407520000; 5407530000; 6001920000; 6005329000; 6005349000 від продавця до покупця згідно контракту.
Митним брокером було надано митному органу МД №UA209220/2020/002018, в якій декларант визначив загальну суму за рахунком-фактурою товару №23/01/2020 від 28.01.2020 27946,52 доларів США, що становить по курсу на день заповнення декларації 685215,13 грн. Крім рахунку-фактури та міжнародного контракту, що підтверджують вартість придбаного товару, відповідачу було надано також: специфікації, листи-проформи, довідки що стосуються вартісних та якісних характеристик товару, бухгалтерська документація на товар/платіжні доручення в іноземній валюті), експортний супровідний документ/декларація) країни відправника, свідоцтво походження товару, описи упаковок, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR № 695881), висновок Львівської торгово- промислової палати №19-09/79 від 23.01.2020. Також відповідачу були подані рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ПП “Укртекстрейдинг” аналогічних товарів, які прийняті за одним і тим самим договором, тобто контрактом №2018/09/01 від 01.09.2018.
За результатами розгляду даної декларації, відповідачем було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209220/2020/00134 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2020/600007/2 від 10.02.2020, де скориговано митну вартість товару до 1798686,94 грн.
13.02.2020 митний кордон перетнув 2 вантажний автомобіль з 2 товарами –текстильним матеріалом у куску (синтетичною тканиною декоративною) в кількості 346 місць за наступними кодами за УКТ ЗЕД: 5407530000; 5407520000 від продавця до покупця згідно Контракту і відповідно на кожну партію товару відповідачу була надана МД з переліком необхідних документів.
Митним брокером відповідачу було надано МД №UA209220/2020/003395, в якій декларант визначив загальну суму за рахунком-фактурою товару №17/02/2020 від 12.02.2020 11784,97 доларів США, що становить по курсу на день заповнення декларації 288061,20 грн. Крім рахунку-фактури та міжнародного контракту, що підтверджують вартість придбаного товару, відповідачу було надано також: специфікації, листи-проформи, довідки що стосуються вартісних та якісних характеристик товару, бухгалтерська документація на товар(платіжні доручення в іноземній валюті), експортний супровідний документ(декларація) країни відправника, свідоцтво походження товару, описи упаковок, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR 17/02/2020), висновок Львівської торгово-промислової палати №19-09/79 від 23.01.2020. Також відповідачу були подані рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ПП “Укртекстрейдинг” аналогічних товарів, які прийняті за одним і тим самим договором, тобто контрактом №2018/09/01 від 01.09.2018. 
За результатами розгляду даної декларації, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209220/2020/00168 рішення про коригування митної вартості товарів№UA209000/2020/600009/2 від 18.02.2020, де скориговано митну вартість товару до 661274,48 гри.
02.03.2020 митний кордон перетнув 3 вантажний автомобіль з 6 товарами - текстильним матеріалом у куску (синтетичною тканиною декоративною) в кількості 780 місць за наступними кодами за УКТ ЗЕД:  №1330000; 5407530000; 6001920000; 6005329000; 6005349000; 6006329090 від продавця до покупця згідно контракту і відповідно на кожну партію товару відповідачу була надана МД з переліком необхідних документів.
Митним брокером відповідачу надано МД №UA209220/2020/004973, в якій декларант визначив загальну суму за рахунком-фактурою товару №43/02/2020 від 28.02.2020 2732 7,26 доларів США, що становить по курсу на день заповнення декларації 680197,36 грн. Крім рахунку-фактури та міжнародного контракту, що підтверджують вартість придбаного товару, відповідачу було надано також: специфікації, листи – проформи, довідки що стосуються вартісних та якісних характеристик товару, бухгалтерська документація на товар(платіжні доручення в іноземній валюті), експортний супровідний документ(декларація) країни відправника, свідоцтво походження товару, описи упаковок, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR№695874 Інвойс 43/02/2020), висновок Львівської торгово-промислової палати №19-09/79 від 23.01.2020. Також відповідачу були подані рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ПП “Укртекстрейдинг” аналогічних товарів, які прийняті за одним і тим самим договором, тобто контрактом №2018/09/01 від 01.09.2018.
За результатами розгляду даної декларації відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209220/2020/00249 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2020/600014/2 від 05.03.2020, де скориговано митну вартість товару до 1738529,02 грн.
05.03.2020 митний кордон перетнув 4 вантажний автомобіль з 6 товарами — текстильним матеріалом у куску (синтетичною тканиною декоративною) в кількості 999 місць за наступними кодами за УКТ ЗЕД: 5407530000; 6001920000;6005349000; 6006329090;5407730000; 5407520000 від продавця до покупця згідно контракту і відповідно на кожну партію товару відповідачу була надана МД з переліком необхідних документів.
Митним брокером відповідачу було надано МД № UA209220/2020/005163, в якій декларант визначив загальну суму за рахунком-фактурою товару №37/02/2020 від 16.02.2020 36891,50 доларів США, що становить по курсу на день заповнення декларації 912743,67 грн. Крім рахунку-фактури та міжнародного Контракту, що підтверджують вартість придбаного товару, відповідачу було надано також: специфікації, листи-проформи, довідки що стосуються вартісних та якісних характеристик товару, бухгалтерська документація на товар (платіжні доручення в іноземній валюті), експортний супровідний документ(декларація) країни відправника, свідоцтво походження товару, описи упаковок, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR Інвойс 37/02/2020), фактура ПДВ №0014/03/2020, висновок Львівської торгово-промислової палати № 19-09/79 від 23.01.2020. Також відповідачу були подані рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ПП “Укртекстрейдинг” аналогічних товарів, які прийняті за одним і тим самим договором, тобто контрактом №2018/09/01 від 01.09.2018.
За результатами розгляду даної декларації, відповідачем було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209220/2020/02257 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2020/600016/2 від 06.03.2020, де скориговано митну вартість товару до 19311842,36 грн.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України № 4495-VІ від 13.03.2012 року, з наступними змінами та доповненнями (далі – МК України).
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Відповідно до п. 20 ст. 4 МК України митна декларація – заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.
Статтею 264 МК України визначено, що митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості.
Відомості про документи, визначені ч. 3 ст. 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 (далі - ГААТ).
Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами 4 та 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2 ст. 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу вимог ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України видно, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та п. 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур” № 3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Судом встановлено, що у рішеннях Галицької митниці Державної митної служби України №UA209000/2020/600007/2 від 10.02.2020, №UA209000/2020/600009/2 від 18.02.2020, №UA209000/2020/600014/2 від 05.03.2020 та №UA209000/2020/600016/2 від 06.03.2020 про коригування митної вартості товарів зазначено, що: митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товару, який імпортується, у зв`язку з тим, що заявлена митна вартість є нижчою, ніж рівень вартості аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено, а також, у зв`язку з тим, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а саме:
- в інвойсі вказано, що ціна товару сформована відповідно до ексклюзивних прав ПП “Укртекстрейдинг”, проте характер таких прав та їх вплив на ціну товару документально декларантом не підтверджено, що дає підстави стверджувати про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості у зв`язку з обмеженнями, визначеними ч.1 ст. 58 Митного кодексу України;
- згідно з контрактом №2018/09/01 від 01.09.2018 умови поставки EXW Bratislava, однак в автотранспортній накладній №А695881 від 28.01.2020завантаження товару здійснюється в Krajna Polana;
- у сертифікаті якості в абзаці, де йдеться про елементи системи управління якістю підприємства зазначені характеристики тканини, що викликає сумнів щодо достовірності даного документу; також сертифікатом якості визначено ексклюзивне право компанії OPTIMUM SK S.R.O. на товар, хоча відповідно до інвойсу власником ексклюзивних прав є ПП “Укртекстрейдинг”;
- у товаросупровідних документах (банківських платіжних документах, CMR, експортній митній декларації з Польщі) відсутнє посилання на дату складання рахунка –фактури, що в свою чергу не дає можливості ідентифікувати такі документи з даною операцією;
- у гр. 15 ЕМД країною відправлення зазначена Словаччина, однак до митного оформлення не подано копії митної декларації країни відправлення;
- висновок про вартісні характеристики № 19-09/79 від 23.01.2020 підготовлений Львівською торгово-промисловою палатою не може бути прийнятий до уваги, оскільки вибрані для порівняння тканини мають невідомі характеристики або такі, що не відповідають заявленим до митного оформлення, та розрахунок вартості товару здійснюється на підставі документів, які до митного оформлення даної поставки відношення не мають;
- видаткові накладні, представлені до митного оформлення неможливо ідентифікувати з партією товару; податкова накладна № 14 від 18.10.2019 стосується товару, який за характеристиками не відповідає заявленому.
На вимогу митного органу декларантом не було подано додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару згідно ч.2 ст.53 МК України, а саме: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару якщо здійснювалось страхування, страхові документи та додаткових документів відповідно до ч.Зст.53 МК України, а саме: договір (угоду із третіми особами, пов`язаний договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеним договором (угодою, контрактом), каталоги виробника товару. 
В результаті проведеної консультації з декларантом митний орган дійшов висновку про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статті 58 МК України, тобто за першим методом. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. 
За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень ч. 4 ст.57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями ст.ст. 59-63 МК України. Відтак, митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості згідно: товар №1 – ЕМД №UA807200/2019/801450 від 26.12.2019 на рівні 1,11 дол. США/м2 (3,51 дол. США/кг); товар №2 №ЕМД №UA100480/2019/814 768 від 20.12.2019 на рівні 1,11 дол. США/м2 (3,51 дол.США/кг).
При перевірці наданих сторонами доказів, зокрема рішень про коригування митної вартості товару, карток відмови у прийнятті митної декларації, інших доказів в їх сукупності суд дійшов висновку про неправомірність прийнятих рішень про коригування митної вартості товару та карток відмови у прийнятті митної декларації з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що з метою підтвердження митної вартості товару декларантом позивача разом з деклараціями надано:
- із митною декларацією № UA209220.2020.002018 від 30.01.2020 було подано: пакувальний лист (Packinglist) б/н від 28.01.2020; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 23/01/2020 від 28.01.2020; автотранспортну накладну (Road consignment note) А№695881 від 28.01.2020; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № PL/MF/AN 0319751 від 28.01.2020; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД № KT-UA403000-0010-2019 від 10.09.2019; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД №KT-UA403000-0011-2019 від 23.09.2019; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД № KT-UA403000-0013-2019 від 15.10.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 29.01.2020; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 21.05.2019; некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001-3021, 3023), цінову пропозицію б/н від 21.05.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104) № 2018/09/01 від 01.09.2018; договір про надання послуг митного брокера № 7 від 03.04.2014; інші некласифіковані документи: лист б/н від 24.09.2019, сертифікат якості б/н від 24.09.2018; копія митної декларації відправника 20PL402010E0094821.
- із митною декларацією № UA209220/2020/003395 від 14.02.2020 було подано: пакувальний лист (Packing list) б/н від 12.02.2020; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 17/02/2020 від 12.02.2020; автотранспортну накладну (Road consignment note) б/н від 12.02.2020; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № PL/MF/AN 0319772 від 12.02.2020; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД № KT-UA403000-0010-2019 від 10.09.2019; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД № KT-UA403000-0011-2019 від 23.09.2019; документ, що підтверджує вартість товару 0183/02/2020 від 12.02.2020; прейскурант (прайс-лист) виробника товару  б/н від 21.05.2019; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 19-09/79 від 23.01.2020; некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001-3021, 3023) цінова пропозиція б/н від 21.05.2019; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104) № 2018/09/01 від 01.09.2018; договір про надання послуг митного брокера № 7 від 03.04.2014; договір (контракт) про перевезення № 2019/10-10 від 10.10.2019; інші некласифіковані документи: №UA209220/2019/701190 від 24.12.2019, № UA209220/2020/000039 від 08.01.2020, № UA403030/2019/019823 від 30.10.2019, № UA403030/2019/020800 від 11.11.2019, № UA403030/2019/020870 від 12.11.2019, № UA403030/2019/022435 від 29.11.2019, № UA403030/2019/022441 від 29.11.2019; сертифікат якості б/н від 24.09.2018.
- із митною декларацією №UA209220/2020/004973 від 04.03.2020 було подано: пакувальний лист (Packing list) б/н від 28.02.2020; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 43/02/2020 від 28.02.2020; автотранспортну накладну (Road consignment note) А№695874 від 28.02.2020; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № PL/MF/AN 0319798 від 28.02.2020; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД № KT-UA403000-0010-2019 від 10.09.2019; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД №KT-UA403000-0011-2019 від 23.09.2019; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД № KT-UA403000-0013-2019 від 15.10.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 03.03.2020; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 21.05.2019; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 19-09/79 від 23.01.2020; некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001-3021, 3023) цінова пропозиція б/н від 21.05.2019; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104) № 2018/09/01 від 01.09.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 12.02.2020; договір про надання послуг митного брокера № 7 від 03.04.2014; інші некласифіковані документи: лист б/н від 24.09.2019, сертифікат якості б/н від 24.09.2018; копія митної декларації відправника 20PL402010E0253081.
- із митною декларацією №UA209220/2020/005163 від 05.03.2020було подано: пакувальний лист (Packing list) б/н від 26.02.2020; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 37/02/2020 від 26.02.2020; автотранспортну накладну (Road consignment note) б/н від 27.02.2020; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № PL/MF/AN 0319798 від 28.02.2020; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД № KT-UA403000-0010-2019 від 10.09.2019; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД №KT-UA403000-0011-2019 від 23.09.2019; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД № KT-UA403000-0013-2019 від 15.10.2019; платіжний документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 21.02.2020; документ, що підтверджує вартість перевезеного товару №0014/03/2020 від 04.03.2020; виписки з бухгалтерської документації №0000000073, №0000000074 від 04.03.2020; виписка з бухгалтерської документації – видаткові накладні №139 від 06.12.2019, №143 від 26.12.2019, №19.02.2020, №20 від 25.02.2020, №28 від 03.03.2020, виписка з бухгалтерської документації ПБ4101220004 від 04.03.2020, прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 21.05.2019; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 19-09/517 від 03.06.2019; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 19-09/79 від 23.01.2020; некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001-3021, 3023) цінова пропозиція б/н від 21.05.2019; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104) № 2018/09/01 від 01.09.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 25.02.2020; договір про надання послуг митного брокера № 7 від 03.04.2014; договір (контракт) про перевезення №2019/10-10 від 10.10.2019; інші некласифіковані документи: № UA209220/2020/000039 від 08.01.2020, № UA403030/2019/019823 від 30.10.2019, № UA403030/2019/020800 від 11.11.2019, № UA403030/2019/020870 від 12.11.2019, № UA403030/2019/022435 від 29.11.2019, № UA403030/2019/022441 від 29.11.2019; сертифікат якості б/н від 24.09.2018; копія митної декларації країни відправлення 20PL402010NU35В0Х2 від 27.02.2020.
Колегія суддів зазначає, що усі зазначені вище документи було надано представником позивача разом із митними деклараціями для здійснення митного оформлення товарів.
Крім того, суд враховує, що інвойс є розрахунково – платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари, що поставляються (або вже фактично поставлені) чи послуги, що надаються (або фактично надані).
Відповідно до листа Міністерства фінансів України № 31-11410-06-5/4339 від 16.02.2017 рахунок-фактура може бути складена у паперовій або в електронній формі та повинен мати реквізити, які надають можливість ідентифікувати господарську операцію та її учасників, зокрема: назву підприємства, від імені якого складено рахунок-фактуру; назву контрагента; зміст й обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис або інші дані, що надають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь в оформленні рахунка-фактури.
У наданих суду інвойсах міститься інформація про номер зовнішньоекономічного контракту, що дає можливість ідентифікувати господарську операцію та її учасників, відтак доводи відповідача в цій частині є безпідставними.
Також суд звертає увагу, що копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни.
Відтак, суд зазначає, що надані позивачем до оформлення основні документи узгоджені між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже вказані у сукупності відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не давали митному органу підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Крім того, судом взято до уваги той факт, що позивач на постійні основі здійснює діяльність щодо ввезення на митну територію України текстильних матеріалів, в тому числі і по контракту з “OPTIMUM SK S.R.O.” від 01.09.2018 № 2018/09/01, відтак, у відповідача була додаткова інформація щодо вартості товарів, які ввозились ПП "Укртекстрейдинг". 
В той же час відповідачем не обґрунтовано, яким чином зазначення чи не зазначення умов поставки у митній декларації країни відправлення впливає на числові значення митної вартості товару, що підлягає митному оформленню. Умови поставки товару були зазначені у зовнішньоекономічному контракті, специфікаціях, в інвойсі та інших документах, які були надані позивачем відповідачу для здійснення митного оформлення товарів.
Щодо посилання представника відповідача на те, що у товаросупровідних документах (банківських платіжних документах, CMR, експортних митних деклараціях з Польщі) відсутнє посилання на дату складання рахунка-фактури, суд зазначає, що для ідентифікації цих документів з даною операцією достатньо іншої інформації, наявної в них (змісту).
Слід зазначити, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений ч. 2 ст. 53 Кодексу, серед яких рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
Рахунок-фактура (англ. invoice account, франц. facture, нім. Rechnung, Faktura, Handelsfaktura) – вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Окрім свого основного призначення як документа, у якому зазначено суму належного за товар платежу, рахунок-фактура може бути використаний як супровідний документ. Затвердженої форми рахунку-фактури чи рахунку-проформи та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено. Згідно із загальносвітовою практикою рахунок-фактура має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також у рахунку-фактурі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якої здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в рахунку-фактурі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок.
Суд звертає увагу, що оскільки законодавством України не затверджено форму рахунку-фактури (інвойсу), посилання митного органу на відсутність того чи іншого реквізиту інвойсу є необґрунтованим та безпідставним.
Крім цього, при співставленні наданих декларантом документів до митного органу видно, що найменування товарів, їх кількість та вартість є однаковими, з чого можна дійти висновку, що інвойс відноситься саме до цієї поставки і саме до контракту, відповідно до якого поставлені товари щодо яких здійснюється митне оформлення. Отже, відсутність у рахунку-фактурі дати її складання чи будь-яких інших відомостей не спростовує належність такого документа до поставки товару, а тим паче не впливає на визначення складових митної вартості товарів та не може бути підставою для коригування вартості товару.
Отже, відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.
Щодо посилання представника відповідача на те, що у інвойсі зазначено ціну товару, сформовану відповідно до ексклюзивних прав ПП “Укртекстрейдинг”, проте характер таких прав та їх вплив на ціну товару документально декларантом не підтверджено, що дає підстави стверджувати про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості у зв`язку з обмеженнями, визначеними ч. 1 ст. 58 МК України, суд зазначає таке.
Ексклюзивні права ПП “Укртекстрейдинг” не впливають на ціну товару відповідно до укладених договорів і не мають цифрової складової в ціні товару, та не потребують документального підтвердження, а тому не дають права відповідачу не застосовувати метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України. Як пояснили представники позивача в судовому засіданні, ексклюзивність прав ПП “Укртекстрейдинг” полягає виключно у обов`язку прийняття рекламацій щодо товару на території України та повернення бракованого товару в адресу продавця -  “OPTIMUM SK S.R.O.”
Щодо посилання представника відповідача на те, що у контракті № 2018/09/01 від 01.09.2018 умовами поставки зазначено – EXW Bratislava, однак згідно автотранспортних накладних завантаження товарів здійснюється у Krajna Polanа, суд зазначає таке.
Як встановлено судом під час розгляду справи товар, який поставлявся згідно з контрактом на поставку № 2018/09/01 від 01.09.2018, відвантажувався на складах продавця “OPTIMUM SK S.R.O.”, які знаходяться не тільки в Bratislava, а й у Krajna Polana та інших населених пунктах Словаччини, і навіть в інших країнах Євросоюзу. У даному контракті та супровідних документах вказано Словацька Республіка (Bratislava), так як це є юридична адреса продавця.
Також суд зазначає, що термін ЕХW (відповідно до ІНКОТЕРМС) означає, що товар перевозився покупцем самовивозом (тобто за рахунок ПП “Укртекстрейдинг”), а тому вартість перевозки на ціну продавця, відповідно на і митну вартість, не вплинула.  
Суд звертає увагу, що при митному оформлені у позивача не було митної декларації країни відправника, тому ненадання вказаного документу не може бути підставою для здійснення коригування митної вартості. Отже, посилання відповідача на те, що декларантом не подана митна декларація країни відправника як на підставу коригування митної вартості є безпідставним.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах № 804/16980/14, № 815/2013/15.
Щодо посилання представника відповідача на те, що країною відправлення зазначена Словаччина, однак до митного оформлення не подано копії митної декларації країни відправлення, суд зазначає таке.
До митного оформлення, як встановлено у засіданнях, подана митна декларація Республіки Польща, яка була транзитною державою між Словаччиною і Україною, а так як і Польща і Словаччина входять до Єдиного митного простору ЄС, то подання митних декларацій при перетині кордону між цими країнами не передбачено. Крім цього, ніким не оскаржено чи визнано недійсними митні декларації, видані Польщею. Більше того, відповідач мав можливість перевірити ці документи, оскільки у нього є доступ до бази даних митних органів інших країн.
Щодо посилання представника відповідача на те, що висновки про вартісні характеристики, підготовлені Львівською торгово-промисловою палатою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вибрані для порівняння тканини мають невідомі характеристики або такі, що не відповідають заявленим до митного оформлення, та розрахунок вартості товару здійснюється на підставі документів, які до митного оформлення даної поставки відношення не мають, суд зазначає таке.
Вартісні характеристики товарів (тканин), викладені у висновку № 19-09/79 від 23.01.2020, повністю відповідають кодам в УКТ ЗЕД, заявленим до митного оформлення. 
Суд додатково вказує, що митний орган не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, а тому відповідачем не наведено достатніх підстав правомірності проведеного митним органом розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою.
За обставинами справи митним органом не взято до уваги вартість товару за ціною контракту, яка може не відповідати рівню митної вартості на аналогічні та подібні товари. Митним органом не доведено неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Відповідно до ст.ст. 189, 190 Господарського кодексу України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.
Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В такому разі декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач не надав суду доказів того, що надані позивачем документи містять розбіжності чи підроблення.
Отже, суд першої інстанції проаналізувавши усе вищенаведене, дійшов вірного висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару. Тому суд вважає необґрунтованими наведені відповідачем підстави для коригування митної вартості товару.
Суд звертає увагу, що основним джерелом інформації про вартість товару є контракт та додатки до нього, тоді як інвойси є додатковими документами.
Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 05.03.2019 у справі № 815/5791/17. Верховний Суд наголосив, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53), заборонено.
Системний аналіз приписів митного законодавства вказує на те, що ненадання повного переліку додатково витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації (така ж позиція закріплена у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 810/4296/16, у справі № 815/143/17, від 27.02.2019 у справі № 814/1647/16, від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-А.
Крім цього, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника з подальшим дотриманням черговості методів, визначених ст. 57 МК України.
Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №815/6827/17.
У постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 Верховний Суд наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності (аналогічна позиція Верховного Суду викладена також у постанові від 05.03.2019 у справі № 813/1532/17 та у постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-А).
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відтак, судом встановлено протиправність зроблених відповідачем висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною договору.
Така протиправність, на думку суду, обґрунтована наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товарів.
Суд констатує, що відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого ч. 5 ст. 54 МК України, не довів перед судом про наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах першого методу, визначених у ч.ч. 1 і 2 ст. 58 МК України, у тому числі в частині непідтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості.
Відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати неправильне визначення митної вартості товару.
Суд також звертає увагу, що відповідач ні під час декларування спірних товарів, ні під час судового розгляду справи не вказав на документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України і подані позивачем як декларантом при митному оформленні товарів, у яких наявні розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар. 
Отже, з викладених правових норм Митного кодексу України слідує, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності умов:
- подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України;
- ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;
- виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методом (за ціною договору);
- обґрунтування можливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному. 
Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товарів, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації.
Таким чином, дослідивши надані позивачем документи, суд  першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідача були наявні всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності, відповідач мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України
Вказане свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.
Наслідком таких протиправних дій є безпідставне, в порушення вимог ст. 58 МК України, здійснення відповідачем визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав.
Відповідно до положень ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Аналогічна вимога до змісту картки відмови міститься в п. 7.1. та п. 7.2. “Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 631 від 30.05.2012 (далі – Порядок № 631), картка відмови складається для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
Суд зазначає, що спірні картки відмови не є вмотивованими, адже не містить обґрунтування причин відмови в митному оформленні, а саме: відповідач не зазначив, які саме вартісні показники складових митної вартості по товару є непідтвердженими та які відомості про митну вартість товару є неповними, не містить роз`яснення вимог, виконання яких могло б забезпечити можливість прийняття митної декларації за заявленим методом визначення митної вартості, а саме не вказано з посиланням на відповідні норми закону, які відомості про митну вартість підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та в яких документах містяться, а також які саме вартісні показники складових митної вартості та якими документами мають підтверджуватись за вимогами закону.
Крім цього, суд бере до уваги твердження позивача про те, що раніше митним органом визнано митну вартість такого ж товару за основним методом: того ж виробника, що постачався згідно з тим же контрактом № 2018/09/01 від 01.09.2018 та на таких самих умовах. Відповідач до цієї партії товару застосував основний метод визначення митної вартості та визнав його вартість відповідно до заявленої декларантом в митних деклараціях. Жодних зауважень щодо цих партій товару відповідачем не заявлено.
Отже, на думку суду, відсутність витребуваних відповідачем додаткових документів не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Крім цього неподання позивачем (декларантом) запитуваних відповідачем документів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості.
Таким чином, наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, у чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньою для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
На підставі наведеного суд вважає, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.
Наведені вище порушення в сукупності вказують на необґрунтоване та формальне прийняття відповідачем карток про відмову в митному оформленні та рішень про коригування митної вартості товарів, що є підставою для визнання їх протиправними та скасування.
Отже, оскаржувані рішення не можуть бути визнані правомірними, оскільки в них не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних товарів, умов поставки, комерційних умов та не зазначено детальної інформації та джерел, що використовувалися при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.
Оскільки відповідно до п. 7.1. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 631 від 30.05.2012, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку, то такі, з огляду на визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів також підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                       п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 380/2208/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 01 березня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на навчанні.