Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/104/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Петров Р. І. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2021 року. м. Кропивницький

       Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі  секретаря судового засідання Волошиної Н.С., особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1  та його захисника – адвоката Грібенчука А.С., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисникана постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 
Згідно постанови суду ОСОБА_1 02.01.2021, о 23-15 год., керував автомобілем «ВАЗ», д/н НОМЕР_2 , по вул. Костромській в м. Кропивницькому в стані алкогольного сп’яніння, що підтверджується результатами огляду на стан сп’яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» (тест № 4467 від 02.01.2021 року до протоколу серії ДПР18 № 119174), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У апеляційній скарзі захисник – адвокат Грібенчук А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необгрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що встановлені судом обставини та наведені висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, порушено норми процесуального права, а також судом неправильно застосовано норми матеріального права.
Вказує на те, що наявний в матеріалах справи чек №4467 від 02.01.2021 про тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 прилад № ARBF 0429 є недопустимим та неналежним доказом. Зокрема, у вказаному листі не зазначено до якого акту огляду (протоколу) додатком є вказаний документ, відповідна графа відсутня, що вказує на те, що вказаний документ є неналежним доказом. Також, у вказаному листі зазначено у графі результати тестування число у відсотках 1.19%, що вказує на сумнівний характер проведеного тесту.
Вказує і на те, що відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення Газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Між тим, відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2010 № 95, строк дії свідоцтва приладу «Drager Alcotest 6810» про державну реєстрацію № 7261/2007 від 10.02.2010, вичерпаний 10.02.2015.
Таким чином, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки «Drager Alcotest 6810», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України.
Крім того, вказує і на те, що до матеріалів провадження про адміністративне правопорушення долучено копію Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме газоаналізатору Drager Alcotest 6810 прилад № ARBF 0429 (a.c.8), за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Відповідно до даного свідоцтва, термін його дії закінчився 12 вересня 2020 року. Таким чином, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведений 02.01.2021, було проведено за допомогою приладу, який не відноситься до числа дозволених для застосування на території України, а строк повірки приладу, закінчився за чотири місяці до події.
Вказує і на те, що відеозаписи долучені до матеріалів справи є недопустимими.
Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, слово - «відеозаписи з бодікамер, відеореєстратору», а в описі матеріалів справи, складеному працівниками поліції, зазначено «диск», який не міститьбудь - яких реквізитів. Не зазначено, що це взагалі за диск, ким знято, яке відношення цей диск має безпосередньо до протоколу про адміністративне правопорушення.Крім цього, не зазначено технічних характеристик засобу фіксації за допомогою якого зроблено відеозапис, що збережений на диску.
Вказує і на те, що якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
Вказаної позиції дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження № К/9901/20315/18 (ЄДРСРУ № 83105370) досліджуючи питання відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, як належного доказу адміністративного правопорушення водієм транспортного засобу.
У даному випадку мається саме така ситуація - відеозапис не є безперервним та переривається, що вказує на його недопустимість.
       Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення та його захисника - адвоката Грібенчука А.С., які повністю підтримали вимоги апеляційної скарги захисника і просили її задовольнити, вивчивши матеріали адміністративної справи, переглянувши долучений до протоколу відеозапис вказаної події та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог КУпАП України дотримався в повному обсязі.
Так, при розгляді справи суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП України.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи наступає за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров’я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд  водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Також, згідно Розділу 1 Інструкції 1452/735, встановлено аналогічну процедуру огляду водія на стан сп`яніння.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП  підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у оскаржуваній постанові доказів.
Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що ОСОБА_1 02.01.2021, о 23-15 год., керував автомобілем «ВАЗ», д/н НОМЕР_2 , по вул. Костромській в м. Кропивницькому в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» (тест № 4467 від 02.01.2021 до протоколу серії ДПР18 № 119174), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.3).
Відповідно до результатів тесту № 4467 проведеного за допомогою «Drager Alcotest 6810», та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння. Результат тесту – 1,19 ‰, з яким ОСОБА_1 погодився (а.с.5, 6).
Зі змісту письмового пояснення свідка ОСОБА_2 наявного в матеріалах справи вбачається, що її було запрошено працівниками поліції як свідка під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 який його пройшов за допомогою «Drager Alcotest 6810», результат 1,19%, з яким ОСОБА_1 погодився. На пропозицію працівників поліції пройти такий огляд у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився (а.с.7).
Аналогічні письмові пояснення за своїм змістом надав і інший зазначений свідок ОСОБА_3 (а.с.8).
З дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису події від 02.01.2021 вбачається, що під часспілкування поліцейські у присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти на місці зупинки огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився. За результатами огляду, проведеного працівниками поліції, тест показав результат 1,19 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, при цьому зазначив, що не бажає пройти такий огляд у медичному закладі (а.с.13). 
Зазначені дані з достовірністю вказують на факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та в сукупності з вищевказаними доказами підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України і не ставлять під сумнів висновок судді про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Підсумовуючи викладене вище, суд не знаходить жодних порушень проведення огляду на стан сп’яніння ОСОБА_1 чи його оформлення, оскільки всі дії були виконані згідно вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції №1452/735.
Тому, доводи апелянта щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними і достатніми доказами та не узгоджується з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом, як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Апеляційний суд відмічає, що докази наявні в матеріалах справи взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об`єктивності та суперечливості, як на те вказує апелянт, не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_4 не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо допущення порушень з боку працівників поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, на переконання суду є надуманими, так як вони, окрім пояснення правопорушника, жодним належним та об`єктивним доказом не підтверджені, а навпаки спростовуються сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, а саме: результатами продуття алкотестеру «Драгер», із якими погодився сам правопорушник, про що свідчить відеозапис з нагрудної камери поліцейського, а також поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які підтвердили, що огляд водія на стан сп`яніння проводився із дотриманням чинних нормативно-правових актів.
Також твердження апелянта, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак працівники поліції відмовили йому в проведенні такого огляду, спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, оскільки поліцейським пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, на що останній відмовився.
Твердження апелянта, що огляд на стан алкогольного сп’яніння проводився за допомогою приладу газоаналізатора Драгер «Алкотест 6810», який не дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а тому результати такого тесту не можна вважати належним доказом, апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.
Пунктом 3 «Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», затвердженого наказом МВС №33 від 01.03.2010, який наразі є чинним, спеціальним технічним засобом для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, окрім інших, є газоаналізатор «Alcotest 6810».
Вказаний виріб зареєстрований в Україні згідно Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затверджений Постановою КМУ від 09.11.2004 №1497 (далі – Постанова КМУ №1497), що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010, термін дії до 10.02.2015.
Відповідно до роз`яснень ДП «Український медичний центр сертифікації» №45 від 18.01.2018, включення згідно Постанови КМУ №1497 приладу Драгер «Алкотест 6810» у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення означало можливість його ввезення на митну територію України та введення їх у експлуатацію (початок використання), закінчення ж терміну дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введенню в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію.
З огляду на викладене вище, використання медичних виробів газоаналізатора Драгер «Алкотест 6810», які завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 по 10.02.2015, є законним.
Доводи апелянта, що строк повірки приладу Драгер «Алкотест 6810» закінчився за чотири місяці до події, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатору «Drager Alcotest 6810» приладу № ARBF 0429 чинне до 15.10.2021 (а.с.35).
З роздрукованого результату приладу Драгер  «Алкотест 6810», за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 15.10.2020, а ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп’яніння 02.01.2021, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу Драгер «Алкотест 6810», відтак підстави для визнання його результатів недійними відсутні.
З огляду на вище викладене, у даному випадку огляд водія ОСОБА_1 проведений у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП. 
Перевіркою апеляційним судом інформації, яка зафіксована на диску відеозапису, не встановлено жодних порушень в діях працівників поліції та розбіжностей в показаннях свідків. Порушення порядку проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 також не встановлено.
Доводи захисника Грібенчук А.С. щодо відсутності цільного фрагменту відеозапису з нагрудної камери поліцейського, апеляційним судом також визнаються безпідставними, оскільки з переглянутого запису просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 02.01.2021 на місці зупинки водія ОСОБА_1 .
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст. 251 КУпАП, є належним і допустимим.
При цьому, відсутність одного чи декількох відео файлів, ніяким чином не можуть впливати на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин справи та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки наявні в матеріалах справи відеозаписи повністю узгоджуються з обставинами справи.
Окрім того, наявних відео файлів цілком достатньо для досягнення цілей, регламентованих у п. 1.4.5 Інструкції.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаних відеозаписів ОСОБА_1 та його захисником не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та які б слугували підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.
При накладені адміністративного стягнення судом, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Врахувавши вказані обставини місцевий суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Порушень норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що могло бути підставою скасування судового рішення, не встановлено.
На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги захисника – адвоката Гребінчук А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни.
Керуючись ст. 294 ч. 8 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника – адвоката Грібенчука А.С. – залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2021 про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя підпис

З оригіналом згідно:        

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду Ремез П.М.