ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6669/20 Справа № 204/5071/19 	  	Головуючий у першій інстанції: Дубіжанська Т. О. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Дніпровської міської ради на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровська міська рада, про встановлення факту перебування на утриманні – 
ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що вона є спадкоємицею за заповітом ОСОБА_2 , 1932 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою по АДРЕСА_1 , що належала померлій на праві спільної сумісної власності в рівних частках із цивільним чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зі слів ОСОБА_2 вона познайомилась з ОСОБА_3 , коли вони разом працювали в Тресті №17. На той час, ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_4 в шлюбі не перебували. З 1970 року вони почали мешкати разом однією сім`єю. ОСОБА_2 займала квартиру АДРЕСА_2 , в яку за її заявою було зареєстровано ОСОБА_3 , в якій вони мешкали до 1974 року, вели спільне господарство та спільно витрачали кошти. У 1974 році ОСОБА_3 отримав ордер №6542 від 10.12.1974 року, в який була вписана як член сім`ї ОСОБА_2 і вказана дружиною на однокімнатну квартиру за адресою по АДРЕСА_1 . З 1975 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані у зазначеній квартирі, мешкали там однією родиною та вели спільне господарство. У 1987 році ОСОБА_2 пішла на пенсію і вже більше ніде не працювала до дня смерті. У зв`язку з тяжкою фізичною працею протягом життя стан здоров`я ОСОБА_2 погіршувався з кожним днем і вона вже не мала можливості працювати чи хоча б підробляти, у зв`язку з чим вона постійно знаходилась удома та займалася хатньою роботою, готувала їжу та прибирала. ОСОБА_3 досяг пенсійного віку у 1983 році, однак продовжував працювати неофіційно і таким чином отримував пенсію та додатковий заробіток і мав в сукупності значно більший дохід ніж ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_2 з моменту виходу на пенсію 1987 року знаходилась на утриманні ОСОБА_3 , який їй постійно надавав кошти на ведення господарства, сплату комунальних платежів та інших як її власник так і сімейних потреб, тобто фактично утримував її до дня своєї смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 . 10 лютого 1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 приватизували квартиру на двох, що підтверджується свідоцтвом про прав власності на житло від 10.02.1998 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер. Після йог смерті відкрилася спадщина на належне йому майно - 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 . До нотаріальної контори щодо прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, але у вищезазначеній квартирі продовжувала бути зареєстрованою та фактично мешкала ОСОБА_2 , яка перебувала у ОСОБА_3 на утриманні і фактично прийняла спадщину, що не було нею оформлено юридично. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 , яка юридично є їй сторонньою особою, але яку вона доглядала до дня її смерті, оскільки в неї не було жодних родичів, а вони товаришували. Після смерті ОСОБА_2 заявник протягом шестимісячного строку прийняла спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадщини за заповітом до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори. По завершенню шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, у грудні 2014 року державним нотаріусом Третьої дніпровської нотаріальної контори Крупською Л.В. їй було надано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на 1/2 частину кв. АДРЕСА_3 . Іншу 1/2 частину вказаної квартири, яку вона вважала, що ОСОБА_2 успадкувала після смерті цивільного чоловіка ОСОБА_3 вона вирішила оформлювати трохи пізніше через скрутне матеріальне становище та певні сімейні обставини. У червні 2019 року заявник звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину вказаної квартири, яку успадкувала ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 як утриманка. 15 липня 2019 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Третьої ДДНК Крупською Л.В. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , після смерті , що належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємицею якого була непрацездатна утриманка ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Оскільки ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 вступивши в управління та володіння спадковим майном у вигляді 1/2 частини вищевказаної квартири, відповідно до п. 5 Прикінцевим та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, до спірних правовідносин мають застосовуватись норми ЦК УРСР 1963 року. Встановлення факту перебування ОСОБА_2 , 1932 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 їй необхідно для оформлення спадщини на 1/2 частину однокімнатної квартири та одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Таким чином, через неможливість вирішення цього питання іншим шляхом, вона вимушена звернутися до суду. Тому, уточнивши заяву, заявник просила встановити факт перебування ОСОБА_2 , 1932 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до дня смерті проживала за адресою по АДРЕСА_1 , на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживав за адресою по АДРЕСА_1 з 01.09.1987 року по 29 травня 1998 року.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року заяву задоволено. Встановлено факт перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті проживаючої за адресою по АДРЕСА_1 , на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою по АДРЕСА_1 , з 01 вересня 1987 року по 29 травня 1998 року.
Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 183). 
В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і змісту заяви, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення із залишенням заяви без розгляду, виходячи з наступного.
Встановлено, що 10 грудня 1974 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , отримав ордер № 6542, на право зайняття 1-кімнатної квартири АДРЕСА_3 , виданий Будівельним трестом № 17. У вказаному ордері, як дружину було вписано ОСОБА_2 (а.с. 13). 
ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (в свідоцтві вказано російської мовою: “ ОСОБА_6 ”) отримали свідоцтво про право власності на житло, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , тобто приватизували вказану квартиру (а.с. 14-15).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 3 червня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 782 (а.с. 16). 
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий № 2897 (а.с. 16 зворот). 
16 липня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , а саме: частини квартири АДРЕСА_3 (а.с. 56). 
3 грудня 2013 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , посвідчене державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В., реєстровий № 4-2024 (а.с. 125 зворот). 
Постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупської Л.В. від 15 липня 2019 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відмовлено (а.с. 81 зворот). 
Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 статті). 
Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). 
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.         
Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18.
З матеріалів справи вбачається, що метою встановлення вказаного у заяві факту, що має юридичне значення, заявником зазначено оформлення, в порядку спадкування, права на 1/2 частину вищевказаної однокімнатної квартири, яка належала ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦП України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Згідно приписів ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Апелянт заперечує щодо встановлення факту, про який просить заявник, у зв`язку з тим, що заявником не надано належних доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня його смерті, а також через відсутність у заявника права. 
Виходячи з викладеного, враховуючи визначену заявником мету встановлення юридичного факту; приймаючи до уваги, що апелянт заперечує наявність у заявника права; приймаючи до уваги, що у випадку відсутності спадкоємців ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Дніпровської міської ради виникає право на подачу заяви про визнання спадщини відумерлою, що є підставою для переходу цього майна у власність територіальної громади, - колегія дійшла висновку про наявність між заявником та апелянтом спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. 
Отже, оскаржуване рішення підлягає скасуванню із залишенням даної заяви без розгляду.
Суд, на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України, роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 315, 367, 377, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради – задовольнити частково. 
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року та додаткове рішення цього ж суду від 16 липня 2020 року – скасувати. 
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровська міська рада, про встановлення факту перебування на утриманні – залишити без розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді