ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 602/1305/20	Головуючий у 1-й інстанції Костів Л.І. 	
Провадження № 33/817/18/21 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. 
за участю адвоката Шкільняка Б.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шкільняка Б.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року про притягенння ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч.1 ст. 130 КУпАП ,-
                                       ВСТАНОВИЛА:
       Постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп. судового збору. 
       Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 29 жовтня 2020 року о 06 годині 55 хвилин в с.Вишгородок Лановецького району Тернопільської області керував автомобілем марки ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився за допомогою газоаналізатора Alcotest-6820 № ARLH 0143 (повірка дійсна до 07.11.2020 року) в присутності двох свідків, на екрані висвітлило 0.46‰, чим порушив п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху. 
       В апеляційній скарзі адвокат Шкільняк Б.М. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення.
       Посилається на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення ст.256 КУпАП у зв`язку із невідображенням у ньому відомостей про технічний засіб, яким проводився огляд на стан сп`яніння водія та результату тестування, що натомість, знайшло своє відображення у постанові суду та вказує на те, що суд вийшов за межі своїх повноважень, перебравши на себе функцію “обвинувачення”.
       Вважає що поліцейські не мали права зупиняти транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за відсутності передбачених ст.35 ЗУ “Про національну поліції” підстав. Також вказує на відсутність в матеріалах справи доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .
       Вбачає невідповідність вимогам ст.266 КУпАП дій поліцейських, які не направили ОСОБА_1 в заклад охорони здоров”я для проведення огляду на стан алкогольного сп”янінння та не роз”яснили йому прав передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
       Вказує на невідповідність у часі між тестуванням ОСОБА_1 на вживання алкоголю, яке проводилось о 7 год. 26 хв. згідно роздруківки з технічного приладу складенням протоколу про адміністративне правопорушення о 7 год. 00 хв., тобто до проведення огляду.
       Вважає письмові пояснення свідків, які не допитувались у судовому засіданні, недопустимими доказами.                
       Розглянувши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши апелянта, який підтримав подану скаргу з викладених у ній мотивів, виходжу з наступного.
       Обгрунтовуючи висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд взяв до уваги дані, які містяться у:
       - протоколі про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2020 року серії БД № 022135;
       - відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано процедуру огляду водія на стан сп`яніння, яку проведено відповідно до вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735;         
       - роздруківці газоаналізатора “Драгер”, проба якого була позитивною та становила 0,46 промілле алкоголю. З даним результатом ОСОБА_1 погодився, про що поставив свій підпис;
       - письмових поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких вони підтвердили факт проходження огляду водія на стан сп`яніння у встановленому законом порядку;
       - акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який також особисто підписав ОСОБА_1 , погодившись з результатом огляду;
        Твердження апелянта щодо порушення порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння у зв”язку з відсутністю в матеріалах справи направлення водія на огляд на стан алкогольного сп”яніння до закладу охорони здоров`я, не грунтується на вимогах ст.266 КУпАП, яка передбачає що водій направляється для проведення огляду в заклад охорони здоров”я в разі незгоди з результатами огляду на місці зупинки транспорного засобу, є безпідставними оскільки водій погодився з результатом огляду на місці зупинки. 
       Оскільки ст.ст. 283, 256 КУпАП не передбачено імперативних вимог щодо відображення у протоколі про адміністративне правопорушення чи постанові суду відомостей про технічний засіб, за допомогою якою проводився огляд водія на стан сп`яніння та результату тестування, детальніше наведення судом цих відомостей у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не свідчить про порушенння прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
       Твердження захисника щодо нероз`ясненння водію працівниками поліції перед проведенням огляду прав передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП спростовуються підписом ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ознайомлення його з вказаними правами.
       Доказів, які б доводили упередженість свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суду не надано, а незначні відмінності у їх поясненнях містять характер описки.
Під час проведення огляду на стан сп”яніння ОСОБА_1 не заперечув того що керував автомобілем, добровільно пройшов огляд та погодився з його результатом, надавши письмові пояснення про те, що напередоні вживав алкогольні напої, що вказує на безпідставність тверджень його захисника про невиконання ним функцій водія.
       Доводи апелянта стосовно відсутності у працівників поліції встановлених законом підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 спростовуються їх поясненнями про те, що під час патрулювання у них виникла підозра щодо перебування водія у стані алкогольного сп”яніння з огляду на характер керування ним транспорним засобом.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП та в строки, передбачені ст. 38 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі відсутні.                 
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                       п о с т а н о в и л а: 
Апеляційну скаргу адвоката Шкільняка Б.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя