ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/3540/20	

головуючий суддя І інстанції - Пасічник Ю.П.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Сафронової С.В., Чередниченка В.Є.,     
 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 року в адміністративній справі №340/3540/20 за позовом  Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області  до вдділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)   про скасування постанови про накладення штрафу,- 
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області  звернулось до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. винесену 18.08.2020р. у виконавчому провадженні ВП №62465343.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 року адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірна постанова була прийнята відповідачем з порушенням приписів чинного законодавства, а відповідно остання є протиправною та підлягає скасуванню.
Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції,  рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року справа №340/340/20, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020р., позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 12 грудня 2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про призначення пенсії від 28 листопада 2019 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28 листопада 2019 року з урахуванням правового висновку суду (а.с.24-28).
Приймаючи вказане рішення, суд дійшов висновку, що відмова у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо призначення пенсії не відповідає принципу верховенства права, оскільки прийнята без врахування інформації від компетентного органу Російської Федерації, витребувати яку вимагали обставини справи.
26.06.2020р. на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.02.2020р. видано виконавчий лист, який передано для примусового виконання до відповідача.
Постановою відповідача від 03.07.2020р. відкрито виконавче провадження ВП №62465343.
На підтвердження виконання рішення суду, позивачем прийнято рішення від12.06.2020 року № 110130001764 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (а.с.11).
Листом від 23.06.2020р. позивач звернувся до Пенсійного фонду Російської Федерації, відносно підтвердження періоду роботи ОСОБА_1 з 1989р. по 1999 р. в трамвайному депо м. Євпаторія.
18.08.2020р. відповідачем, на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, винесено постанову про накладення штрафу на позивача в розмірі 10200 грн. 
Не погодившись з правомірністю прийняття наведеної постанови, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, згідно вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим останнє є правомірним та не підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»      виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
За приписами частин 1, 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, здійснюється у випадку відсутності поважних причин такого невиконання.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови були висновки державного виконавця, що позивачем під час виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду по справі № 340/340/20, на підставі якого 26.06.2020 року видано виконавчий лист, що підлягає виконанню, не враховано висновків суду та не вжито заходів визначених рішенням, спрямованих на його виконання.
Так з матеріалів справи вбачається, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року по справі № 340/340/20, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 12 грудня 2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про призначення пенсії від 28 листопада 2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28 листопада 2019 року з урахуванням правового висновку суду.
В мотивувальній частині наведеного судового рішення судом було зазначено, що відсутність доказів страхового стажу може бути встановлена Управлінням шляхом отримання відповіді на запит до компетентного органу Російської Федерації.
Направлення такого запиту вимагають обставини справи та конституційний принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України), сутнісний зміст якого розкрито у приписах частини 1 статті 6 КАС України.
Рішення Управління про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо призначення пенсії не відповідає принципу верховенства права, оскільки прийнято без врахування інформації від компетентного органу Російської Федерації, витребувати яку вимагали обставини справи.
Витребувати інформацію, стосовно страхового стажу позивача від компетентного органу Російської Федерації, зобов`язував і припис частини 3 статті 44 Закону, яка регулює порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.
Цією нормою права встановлено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, Управління наділене правом витребовувати документи і перевіряти інформацію під час вирішення заяви про призначення пенсії.
З урахуванням змісту заяви ОСОБА_1 та принципу верховенства права таке право трансформувалось в обов`язок.
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 13.07.2020 року, направленого відповідачу з приводу виконання наведеного судового рішення, позивачем було зазначено, що за результатом розгляду наданих документів, страховий стаж ОСОБА_1 становить 15 років 5 місяців 13 днів, що є не достатнім для призначення пенсії за Списком № 1.
Для вчинення дій по своєчасному та правильному виконанню вищезазначеного рішення, позивачем було направлено запит до Пенсійного фонду Російської Федрації щодо підвтердження періоду роботи ОСОБА_1 з 1989 року по 1999 рік в трамвайному депо м. Євпаторія. Станом на 13.07.2020 року відповіді з Пенсійного фонду Російської Федрації не надходило.
Отже, з огляду на наведені обставини, колегія суддів апеляційного суду, погоджується з висновками суду першої інстанції, що повторний розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, здійснено без врахування правових висновків Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі № 340/340/20, а саме за відсутності активних дій щодо його виконання. Рішення суду набрало законної сили 30.04.2020 року, запит до Пенсійного фонду Російської Федерації  було направлено лише 23.06.2020 року, повторних запитів до 18.08.2020 року не направлялось, а матеріали адміністративної справи зворотнього не містять, а отже з урахуванням викладеного та відсутності відповіді на вказаний запит і при цьому повторному прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії, останнє свідчить про невиконання рішення суду та відповідно правомірності прийняття спірної постанови.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 року в адміністративній справі №340/3540/20 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, відповідно до ч. 4 ст. 272 КАС України та за наявності підстав, передбачених . 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.          

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко