Ухвала                                                                  

22 лютого 2021 року
м. Київ
справа №595/1075/20
провадження № 51-812ск21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого                       ОСОБА_1 , 
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2020 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року і
ВСТАНОВИВ:
Вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2020  року ОСОБА_4  визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст.  185 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Монастирського районного суду від 19 листопада 2019 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_4  остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3  роки 7 місяців.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку.
Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) та встановив, що її подано із порушенням п. 4 ч. 2, ч. 5 названої статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому, у поданій скарзі не міститься доводів допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку й ухвали з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з підстав, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на зміст приписів статей 349, 370, 374, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу. Натомість засуджений аргументує свої доводи неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження та ставить під сумнів достовірність окремих доказів, однак ці обставини, згідно зі статтями 433, 438 КПК не входять до предмета перегляду суду касаційної інстанції.
Однак, як вбачається із судових рішень, які розміщені в ЄДРСР України, кримінальне провадження щодо  ОСОБА_4 розглядалося у порядку ч.  3 ст. 349 КПК, якою передбачено, зокрема, що учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ті обставини, щодо яких суд визнав недоцільним дослідження доказів. Зі змісту норм КПК, зокрема 1 ст. 433 КПК вбачається, що зазначені обставини не можуть бути предметом перегляду і суду касаційної інстанції.
Також засудженим до касаційної скарги не додано копій судових рішень, які ним оскаржуються, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 427 КПК.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно зі ч. 1 ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2020 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків –п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати засудженому. 
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                          ОСОБА_3