ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/2592/20	

головуючий суддя І інстанції –Кармазина Т.М.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року в адміністративній справі №340/2592/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення – рішення від 27.05.2020 року  №22968-5207-1128.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року адміністративний позов    ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано  протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 27.05.2020 року №22968-5207-1128.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для його скасування. 
Відзив від позивача на адресу суду не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши доводи апеляційної скарги в її межах та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2006 року, набула у приватну спільну часткову власність (частка власності - 21/100) нежиле приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1 .
20.04.2010 між позивачем та Кіровоградською міською радою укладено договір оренди №58, відповідно до якого Кіровоградська міська рада, на підставі рішення №2481 від 03.09.2009р. "Про передачу ФОП ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_2 " надає, а ФОП ОСОБА_1  приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення аптеки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . Згідно плану меж землекористування, земельній ділянці, що була передана в оренду площею 141,03 кв.м, присвоєно кадастровий номер 3510100000:37:316:0083.
З огляду на викладені обставини, на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України винесено податкове повідомлення-рішення №22968-5207-1128 від 27.05.2020 форми "Ф", яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання зі сплати земельного податку за 2020  рік, на суму 3480,57 грн., за земельну ділянку площею 141,03 кв.м, кадастровий номер 3510100000:37:316:0083, по АДРЕСА_1 ).
Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  оскаржуване податкове повідомлення-рішення, було прийнято відповідачем не на підставі законів України, необґрунтовано, а тому його слід визнати протиправними та скасувати.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Підпунктом 14.1.72 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України закріплено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).
Землекористувачі це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди. (підпункт 14.1.73. пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Згідно п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України, п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно ст. 270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Положеннями підпунктів 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Згідно п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з підпунктом 14.1.42 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.
Відповідно до п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, які зобов`язані сплачувати земельний податок за земельні ділянки, що перебувають у їх власності або користуванні.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення були висновки відповідача відносно перебування у користуванні позивача земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:37:316:0083 на підставі договору оренди землі від 20.04.2010 року № 58, укладеного з Кіровоградською міською радою.
Відповідно до п.1 наведеного договору, орендодавець на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 03.09.2009 року № 2481 «Про передачу ФОП ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_2 » надає, а орендар приймає в строкове користування земельну ділянку для розміщення аптеки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .
Між тим, з матеріалів справи вбачається, що 29.12.2009 року позивачем було відчужено нежитлове приміщення під АДРЕСА_1 , площею 94,5 кв.м на користь ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі – продажу №1392, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Малогон В.О. Вказаний договір 14.01.2010 року зареєстрований в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно (а.с.24).
Поряд з вказаним, 06.07.2012 року між Кіровоградською міською радою (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендарем) укладено договір оренди землі за №454 (а.с.13-15), відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення аптеки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 141,03 кв.м земель, які використовуються в комерційних цілях, за кадастровим номером 3510100000:37:316:0083. Договір укладено на п`ять років (п.3 договору).
Відтак, з 2012 року земельна ділянка за кадастровим номером 3510100000:37:316:0083, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 141,03 кв.м та на якій знаходиться вказаний вище об`єкт нерухомості, перебуває у користуванні (оренді) іншої особи - ОСОБА_2 .
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.
Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Відтак, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розташоване набуте ним майно, що свідчить про відсутність у позивача обовязку  по сплаті земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером 3510100000:37:316:0083.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення від 27.05.2020 року №22968-5207-1128, оскільки у позивача в 2020 році був відсутній обов`язок по сплаті орендної плати за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст.  315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року в адміністративній справі №340/2592/20– залишити без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко