КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 360/2428/16-ц                                                                              головуючий у І інстанції: Унятицький Д.Є.
провадження 22-ц/824/2348/2021                                                                                            доповідач: Сліпченко О.І.

 
ПОСТАНОВА
Іменем України
23 лютого 2021 року                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Гаращенка Д.Р., Іванової І.В.
за участю секретаря: Пітенко І.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу  за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 18 вересня 2018 року в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 на постанову про виправлення помилки в обтяженні начальника Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Собяніної Олени Вадимівни, на неправомірні дії та бездіяльність.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,- 
 
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаною скаргою, яку обґрунтовано тим, що 20 грудня 2017 року начальник Бородянського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Собяніна О.В. винесла постанову про виправлення помилки в обтяження, відповідно до якої було скасовано обтяження у виді арешту будинку АДРЕСА_1 . 
Вказував, що постанова йому не була направлена, в матеріалах виконавчого провадження відсутня та винесена після спілкування з представником третьої особи, яка не є стороною у виконавчому провадженні. 
Просив: - визнати неправомірною постанову від 20 грудня 2017 року про виправлення помилки в обтяження №23307373, начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Собяніної О.В. та скасувати її;
- зобов`язати начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області             Собяніну О.В. усунути порушення та поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію обтяження житлового будинку АДРЕСА_1 .
- визнати неправомірною дій та бездіяльність начальника ДВС, яка полягає в:
- не доведенні до нього постанови від 20 грудня 2017 року про виправлення помилки не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення, 
- не долученні постанови про виправлення помилки до матеріалів виконавчого провадження, 
- заведення та зберіганню окремо від матеріалів виконавчого провадження постанови,
- скасування державної реєстрації обтяження без постанови про зняття арешту,
- з`ясування питання накладення обтяження з особою, яка не є стороною виконавчого провадження.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 18 вересня 2018 року скаргу задоволено частково. 
Визнано неправомірною постанову від 20 грудня 2017 року про виправлення помилки в обтяженні №23307373 начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області. Визнано неправомірною бездіяльність начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Собяніної О.В. щодо не долучення постанови про виправлення помилки від 20 грудня 2017 року до матеріалів виконавчого провадження та неповідомлення  ОСОБА_1  про вказану постанову. Зобов`язано начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію обтяження 1/2 частини житлового будинку по по АДРЕСА_1 . В іншій частині скарги відмовлено.
Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись із апеляційними скаргами.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог скарги та ухвалити нову про їх задоволення. 
В обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_3 , перевищуючи свої службові повноваження, діяла без законних підстав під час з`ясування питання про накладення обтяження на нерухоме майно, на що місцевий суд уваги не звернув.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні скарги в повному обсязі.
Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин справи.
В обґрунтування своїх доводів вказує, що скаржник не мав права на поновлення строків оскарження постанови. 
Зазначає, що дана скарга підлягає розгляду за нормами адміністративного судочинства. 
Звертає увагу на вихід місцевого суду за межі вимог скарги.
 
У судовому засіданні  ОСОБА_1 підтримав позицію викладену в його апеляційній скарзі.
Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.
У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
 
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.
 
Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції виходив з того, що винесення постанови про виправлення помилки в обтяженні, що була підставою для скасування запису про обтяження не відповідає вимогам чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
 
Встановлено, що 20 грудня 2017 року начальник Бородянського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Собяніна О.В. винесла постанову про виправлення помилки в обтяження №23307373 на підставі якої скасовано запис про обтяження в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Із зазначеної постанови вбачається, що вона винесена в порядку ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», п.46 Постанови №1141 від 26 жовтня 2011 року «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» та на підставі звернення представника боржника, щодо з`ясування питання та скасування накладення арешту на домоволодіння, що належить іншій особі                 (т.1 а.с.7-9).
 
Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Спірні правовідносини щодо зняття виконавцем арешту з майна боржника регулюються Законом України «Про виконавче провадження», згідно ст.59 якого підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:             1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч.6 ст.61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені п.12 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
Наведені у ч.4 ст.59 Закону підстави зняття арешту є вичерпними, розширеному тлумаченню не підлягають.
Згідно ч.5 ст.59 цього Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" п.2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.
 
Місцевий суд вірно зазначив, щодержавним реєстратором у реєстрі може бути виправлена лише технічна помилка. Крім того, державний реєстратор може виправити помилку, яка впливає на права третіх осіб лише на підставі відповідного рішення суду.
Винесення постанови про виправлення помилки в обтяженні, що була підставою для скасування запису про обтяження, без рішення суду, або без скасування рішення державного реєстратора про внесення запису про обтяження, не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про визнання неправомірною спірної постанови про виправлення помилки від 20 грудня 2017 року.
Колегія суддів погоджується, з необхідністю зобов`язання начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію обтяження 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , задля відновлення порушених прав скаржника. 
Суд першої інстанції вірно вказав, що відсутність в матеріалах виконавчого провадження оскаржуваної постанови, що була підставою для прийняття рішення про скасування запису про обтяження, неповідомлення про її винесення стягувача суперечить засадам виконавчого провадження щодо гласності та відкритості виконавчого провадження та забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців. Та прийшов до обґрунтованого висновку, щодо визнання неправомірною бездіяльність начальника Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Собяніної О. В. щодо не долучення постанови про виправлення помилки від 20 грудня 2017 року до матеріалів виконавчого провадження та неповідомлення ОСОБА_1 про вказану постанову.
Крім того, вказане являлось підставою для поновлення строку на подачу скарги, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 колегія суддів відхиляє.
Колегія суддів зауважує, що оскаржувана постанова та бездіяльність щодо її не доручення до матеріалів провадження були визнані неправомірними, права ОСОБА_1 відновлено шляхом зобов`язання поновлення обтяжень, необхідність у визнанні обставин, які слугували підставою для визнання постанови неправомірною, неправомірними діями начальника РВ ДВС відсутня, оскільки зазначена дія була визнана неправомірною в цілому.
Посилання ОСОБА_2 на те, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, що підтверджується висновками Верховного Суду у постанові від 18 листопада 2020 року.
Доводи, щодо виходу місцевим судом за межі вимог скарги також не знайшли свого підтвердження, оскільки місцевий суд розглянув справу в межах вказаних скаржником вимог, з урахуванням об`єднання справ за скаргами ОСОБА_1   в одне провадження.
 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвала суду відповідає вимогам процесуального права, то підстави для її скасування відсутні.
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не містять доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.  
Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 18 вересня                            2018 року залишити без змін. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови складено «24» лютого 2021 року.

Головуючий
 
Судді: