ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5639/20                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача:                                                                                                                            Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання наказу протиправним, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через уповноваженого представника - адвоката Якименка О.В. звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому просить:
-          визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 09 червня 2020 року №23-6819/14-20-СГ «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки», яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в адмінмежах Виноградської сільської ради Лисянського району Черкаської області, розмір земельної ділянки 2,0 га, кадастровий номер 7122882000:02:001:1016, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність;
-          зобов`язати відповідача видати наказ про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в адмінмежах Виноградської сільської ради Лисянського району Черкаської області, розмір земельної ділянки 2,0 га, кадастровий номер 7122882000:02:001:1016, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність. 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу десять днів з дня, наступного за днем отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків шляхом подання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у сумі 840,80 грн.
Надалі ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами з підставне усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через уповноваженого представника - адвоката Якименка О.В. подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 15 січня 2021 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, тому відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору  у справах, пов`язаних з порушенням його прав. При цьому ж в адміністративному позові позивачем зазначено, що предметом спору у даній справі є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, яким порушено його право на приватизацію земельної ділянки та наголошено, що Черкаським окружним адміністративним судом вже відкривалися провадження у справах у повністю аналогічних спорах із звільненням позивачів від сплати судового збору. Окрім того, наявна правова позиція суду вищої інстанції з цього ж приводу, проте зазначене залишено судом першої інстанції поза увагою.  
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі №580/5639/20, встановлено строк до 19 лютого   2021 року для подання відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи. Іншою ухвалою від 10 лютого 2021 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 19 лютого 2021 року.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розглядові апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Відповідно до  статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, з наступних підстав.
Відповідно до  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Колегією суддів встановлено, що під час подачі адміністративного позову ОСОБА_1 обґрунтовано підстави звільнення його від сплати судового збору, зокрема тим, що він є учасником АТО, що підтверджується копіями посвідчення учасника бойових дій та довідки про безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, які долучено до позовної заяви.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. 
Отже, позивач, який звернувся до суду за захистом своїх порушених прав звільнений від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 16 березня 2016 року.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема, викладених у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17.
Зокрема, вирішуючи питання щодо стягнення судового збору з учасника бойових дій, Верховний Суд виходив з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає  Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»  (далі - Закон №3674-VI).
Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону № 3574-VI).
Відповідно до пункту 13 частини першої  статті 5 Закону № 3674-VI  учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені  Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У  статті 22 цього ж Закону  передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у  статті 12 цього Закону.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм  пункту 13 частини першої  статті 5 Закону  № 3674-VI,  суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей  12,  22 Закону №3551-XII.
Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої  статті 5 Закону № 3674-VI  викладено у постанові  Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18). Підстави для відступу від неї відсутні.
Як встановлено колегією суддів, позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії   НОМЕР_1 від 16 березня 2016 року.  До суду він звернувся з метою захисту свого права на отримання у власність земельної ділянки, порушеного, на його думку, рішенням суб`єкту власних повноважень.
Таким чином, ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору за розгляд цієї справи в судах усіх інстанцій на підставі пункту 13 частини першої  статті 5 Закону  №3674-VI.
Таких обставин судом першої інстанції не враховано, не оцінено належним чином, у зв`язку з чим допущено порушення норм процесуального права шляхом винесення ухвали від 15 січня 2021 року про повернення позовної заяви позивачеві. 
Відповідно до частини першої  статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1)          неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2)          недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3)          невідповідність висновків суду обставинам справи;
4)          неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Ураховуючи, що доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції від 15 січня 2021 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями      243,      244,      250,      310,  315,      320,    321,      322,      325,      328,      329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року у справі №580/5639/20 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                        Л.О. Костюк

                                                                                                 О.Є. Пилипенко