ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«19» січня 2021 року 
м. Харків
справа № 641/3481/20-ц
провадження № 22ц/818/1518/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -          Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів -          Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,
за участю секретаря - Дмитренко А.Ю., 
учасники справи: 
позивачка – ОСОБА_1 ,
відповідачі – Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», представниця відповідача –Мар`їна І.О., Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», представниця відповідача – Третяк О.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року в складі судді Чайка І.В.
в с т а н о в и в:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що з 10 серпня 2017 року вона є власницею домоволодіння по АДРЕСА_1 та восени 2018 року переоформила на себе особовий рахунок. 

Зазначила, що в її будинку встановлено лічильник газу «Самгаз RS/2001-2 Р G4 № 5600927», а отже нарахування сум з оплати за спожитий газ повинно здійснюватися згідно із показаннями лічильника. Однак, з незрозумілих причин з жовтня 2018 року відповідачі почали збільшувати об`єм спожитого газу на коефіцієнт приведення до стандартних умов, що потягнуло за собою збільшення об`єму спожитого газу, причому цей коефіцієнт застосовується виключно в осінньо-зимовий період.

Вказала, що постановою від 23 листопада 2018 року № 1518 НКРЕКП заборонила Публічному акціонерному товариству «Харківміськгаз» при здійсненні обліку природного газу, використаного побутовими споживачами, проводити об`єми природного газу до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків за використаний природний газ побутовими споживачами та зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» здійснити за жовтень 2018 року перерахунок об`єму споживання (розподілу) природного газу за об`єктами побутових споживачів відповідно до фактичних показань лічильників природного газу.

У зв`язку з чим вона неодноразово зверталася до відповідачів з вимогами щодо здійснення перерахунку, однак їй було відмовлено з посиланням на те, що нарахування здійснено на підставі показників, що надані Акціонерним товариством «Харківміськгаз».

Зазначила, що за розрахунками відповідачів у неї перед ними станом на 31 березня 2020 року існує заборгованість в розмірі 690,48 грн. Однак, на її думку, ця заборгованість фактично відсутня, оскільки виникла внаслідок приведення об`ємів спожитого газу до стандартних умов.

Просила визнати протиправними дії Акціонерного товариства «Харківміськгаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» з приведення об`ємів природного газу до стандартних умов із застосуванням коефіцієнтів приведення до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків за використання нею природного газу за об`єктом, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за період з жовтня 2018 року по квітень 2020 року; зобов`язати Акціонерне товариство «Харківміськгаз» здійснити перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого та спожитого нею природного газу за об`єктом, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі даних (фактичних показань) лічильника природного газу № 5600927 за період з жовтня 2018 року по квітень 2020 року; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» здійснити перерахунок сум сплати за поставку спожитого природного газу за об`єктом, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі даних (фактичних показань) лічильника природного газу № 5600927 за період з жовтня 2018 року по квітень 2020 року.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 – залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, послався на рішення Господарського суду м. Києва від 28 серпня 2020 року у справі № 910/2301/2020, якого не існує, оскільки воно ухвалено 27 серпня 2020 року, яке наразі перебуває на перегляді у суді апеляційної інстанції.

11 січня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представниці Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» надійшов відзив, в якому товариство вважав судове рішення законим, а апеляційну скаргу - необгрунтованою. При цьому зазначив, що суд в своєму рішенні не посилався на судове рішення господарського суду, а виходив суто з вимог Кодексу газорозподільних систем, яким врегульовано правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі. Вказав, що всі суб`єкти ринку природного газу знаходяться у взаємовідносинах, де основним елементом є природний газ, об`єм (обсяг) якого приведений до стандартних умов. Зазначив, що на теперішній час існує певна судова практика щодо скасування постанов НКРЕКП щодо заборони приведення до стандартних умов обсягів природного газу за позовами інших Операторів ГРМ до НКРЕКП. Зокрема, постанова Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 640/21017/18 та 03 лютого 2020 року у справі № 640/20866/18, згідно яких скасовано постанови НКРЕКП щодо заборони товариствам приводити об`єми використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов при здійсненні комерційних розрахунків за використаний природний газ побутовими споживачами, оскільки така заборона суперечить відповідним нормативно – правовим актам, прийнятим та затвердженим самим же Регулятором ринку природного газу та Кабінетом Міністрів України, призводить до того, що побутовому споживачу буде надаватися не послуга з газопостачання, а послуга з постачання суміші вуглеводнів та невуглеводневих компонентів, що перебуває у газоподібному стані, яка при цьому не є товарною продукцією, призводить до дискримінації Оператора ГРМ серед інших суб`єктів ринку природного газу, а також порушує баланс інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави. Вважав, що дії Акціонерного товариства «Харківміськгаз» з приведення до стандартних умов обсягів природного газу відповідають вимогам Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу ГРМ. 

16 січня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представниці Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство вважав апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Додає до відзиву постанову Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі № 640/21401/18, якою також скасовано постанову НКРЕКП щодо заборони товариству «Чернігівгаз» проводити об`єми використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов при здійсненні комерційних розрахунків за використаний природний газ побутовими споживачами. Зокрема, в цій постанові вказано, що повноваження НКРЕКП не містить належного нормативного обгрунтування в частині заборони позивачу вчиняти розрахунки об`єму (обсягу) спожитого газу.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 19 січня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від представниць відповідачів, які просила розглянути справу за їхньою відсутністю. 19 січня 2021 року від представника позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на погане самопочуття та захворювання на ГРВІ, однак доказів щодо цього не надано, тому заяву залишено без задоволення за недоведеністю.

Заяв про відкладення розгляду справи від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. 

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що позивачем не доведено факт порушення його прав та охоронюваних законом інтересів в межах спірних правовідносин.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 10 серпня 2017 року ОСОБА_1 є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.80).

Як вбачається з копій повідомлень про сплату рахунку № НОМЕР_1 , які надіслані позивачці Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», за період з жовтня 2018 року по квітень 2020 року включно об`єм природного газу за показаннями лічильника приведений до стандартних умов (а.с.8-25).

У грудні 2018 року ОСОБА_1 зверталася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» з вимогами щодо здійснення перерахунку суми оплати за послугу з постачання газу (а.с.42-45).

Із відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» № 61707-Лв-271-0119 від 08 січня 2019 року вбачається, що з 01 липня 2015 року товариство проводить нарахування за спожитий природний газ відповідно до отриманих від Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» даних про обсяг спожитого природного газу (а.с.45а).

У січні та липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг зі скаргами на неправомірні дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаззбут» та Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» (а.с.46, 47).

Як вбачається з відповіді Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 13925/14.1.2/9-19 від 08 серпня 2019 року, комісія повідомила про те, що Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» проігноровано вимоги постанови НКРЕКП та у платіжних документах з жовтня 2018 року здійснено донарахування побутовим споживачам обсягів, які враховують різницю у приведенні до стандартних умов. У період з 25 по 29 березня 2019 року відділом НКРЕКП у Харківській області була здійснена позапланова перевірка Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», за результатами якої складено акт від 29 березня 2019 року № 121, яким зафіксовано порушення товариством пункту 2.1 глави 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених НКРЕКП від 16 лютого 2017 року № 201 щодо здійснення господарської діяльності з дотримання вимог Закону України «Про ринок природного газу», чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу, зокрема, дотримання вимог глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу за об`єктом побутового споживача на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог Кодексу ГРМ.

05 квітня 2019 року акт № 121 розглянуто на засіданні НКРЕКП, за результатами розгляду якого прийнято рішення про застереження Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» щодо недопущення надалі порушення Ліцензійних умов та зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» привести свої дії у відповідність до вимог чинного законодавства шляхом здійснення перерахунку споживачам, яким було здійснено донарахування, у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу за об`єктом побутового споживача на підставі даних лічильника природного газу, починаючи з жовтня 2018 року (а.с.48-49).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23 листопада 2018 року № 1518 заборонено Публічному акціонерному товариству «Харківміськгаз» при здійсненні обліку природного газу, використаного побутовими споживачами проводити об`єми природного газу до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків за використаний природний газ побутовими споживачами. Вказано, що у разі приведення у жовтні 2018 року Публічним акціонерним товариством «Харківміськгаз» об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов Публічному акціонерному товариству «Харківміськгаз» необхідно здійснити за жовтень 2018 року перерахунок об`єму споживання (розподілу) природного газу за об`єктами побутових споживачів відповідно до фактичних показань лічильників природного газу (а.с.50).

З Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним вбачається, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі № 640/21402/18 постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23 листопада 2018 року № 1518 визнано протиправною та нечинною. Судове рішення набрало законної сили та є чинним.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 10 грудня 2019 року № 797-р у справі №143-26.13/97-19/41-19/42-19:

- визнано, що група "Харківгаз" в особі Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз", Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" за результатами діяльності в період із грудня 2015 року по серпень 2019 року займала монопольне (домінуюче) становище на ринку комплексної послуги з розподілу та постачання природного газу побутовим споживачам у межах території ліцензійної діяльності Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" та Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз";

- визнано дії групи "Харківгаз" в особі Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", які полягають у донарахуванні об`ємів використаного побутовими споживачами природного газу понад обсяги, визначені лічильниками, при здійсненні комерційних розрахунків, при різному застосуванні норм законодавства учасниками й Регулятором цих відносин, із жовтня 2018 року по серпень 2019 року, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку комплексної послуги з розподілу та постачання природного газу побутовим споживачам у межах території ліцензійної діяльності Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" та Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз", що призвело до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;
- за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, вирішено накласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" штраф у розмірі 24 398 823,00 грн;

- за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, вирішено накласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" штраф у розмірі 2 368 510,00 грн;
- за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, вирішено накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" штраф у розмірі 6 596 531,00 грн;

- зобов`язано групу "Харківгаз" в особі Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, наведене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, про що повідомити Антимонопольний комітет України з наданням відповідних підтвердних документів протягом двох місяців з дня одержання рішення;

- зобов`язано групу "Харківгаз" в особі Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначеного в пункті 2 резолютивної частини цього рішення шляхом здійснення перерахунку побутовим споживачам у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу з об`єкту побутового споживача на підставі даних лічильника природного газу, починаючи із жовтня 2018 року, про що повідомити Антимонопольний комітет України у двомісячний строк з дня одержання рішення із наданням підтвердних документів (а.с.52-58).

З Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним, вбачається, що рішенням Господарського суду м. Києва від 27 серпня 2020 року у справі № 910/2301/20 позови Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз", Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" до Антимонопольного комітету України задоволено, визнано недійсним рішення Антимонопольного комітету України № 797-р від 10 грудня 2019 року відносно Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз", Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", в повному обсязі. Наразі справа перебуває на перегляді у суді апеляційної інстанції та не набрало законної сили.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема, права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема, принципів рівності та змагальності сторін.

За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 та ЗУ «Про ринок природного газу».

Згідно з пунктом 3 Розділу І Правил постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, та Типовий договір розподілу газу, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, є публічними і регламентують порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил.

Згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил.

Пунктом 13 розділу ІІІ Правил передбачено, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Порядок розрахунків та планові величини середньомісячного споживання (якщо за ними будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні.

Матеріали справи свідчать про те, що між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» укладено договір розподілу газу, а з Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» укладено договір постачання природного газу побутовим споживачам, що підтверджується фактичним споживанням відповідачем природного газу і часткової оплати його вартості шляхом акцептування останнім.

Відповідно до пункту 4 розділу 1 Глави І Кодексу ГРМ споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема, в якості сировини, а не для перепродажу.

Пунктами 1, 2 глави 1 Розділу ІХ Кодексу ГРМ передбачено, що комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі, для взаєморозрахунків між ними.

Порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) за об`єктами споживачів, у тому числі, побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Пунктом 3 глави 1 Розділу ІХ Кодексу ГРМ визначено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі, за об`єктами споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.

Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу.

Згідно абзацу першого пункту 2 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРС порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) за об`єктами споживачів, у тому числі, побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та оператором ГРС, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Пунктом 6 розділу XV глави 1 Кодексу ГРС визначено, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (k) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 26 лютого 2004 року № 116, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 березня 2004 року за № 346/8945.

Отже, з урахуванням вищевикладеного в сукупності, є доведеним, що норми Кодексу ГРМ містять норми, які регламентують приведення спожитого природного газу до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків.

При цьому норми пункту 3 глави 1 Розділу ІХ Кодексу є чіткими та свідчать, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, шляхом: 1) приведення газу до стандартних умов; 2) переведення об`єму газу, приведеного до стандартних умов в одиниці енергії.

Також, відповідно до пункту 5.3 розділу V Типового договору розподілу природного газу за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі газорозподільних систем.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1  посилалася на те, що відповідачі в супереч постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23 листопада 2018 рок № 1517 та рішенню Антимонопольного комітету України від 10 грудня 2019 року № 797-р, визначають обсяг розподіленого та спожитого газу для проведення взаєморозрахунків з позивачкою із застосуванням коефіцієнту приведення обсягу спожитого природного газу до стандартних умов.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що рішення Антимонопольного комітету України від 10 грудня 2019 року № 797-р скасовано рішенням Господарського суду м. Києва від 27 серпня 2020 року, але воно на даний час не набрало законної сили, проте постанова НКРЕКП та рішення Антимонопольного комітету України хоча і направлені на неодноразове застосування, однак не скасовують, не встановлюють та не змінюють норми права, оскільки саме Кодексом газорозподільних систем врегульовано правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі, тому при вирішені даного спору слід керуватись положеннями зазначеного Кодексу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23 листопада 2018 року № 1518 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі № 640/21402/18 визнано протиправною та нечинною. Судове рішення набрало законної сили та є чинним.

Отже, з урахуванням вищевикладеного в сукупності, є доведеним, що норми Кодексу ГРМ містять норми, які регламентують приведення спожитого природного газу до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дії Акціонерного товариства «Харківміськгаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» з приведення об`ємів природного газу до стандартних умов із застосуванням коефіцієнтів приведення до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків за використання нею природного газу та зобов`язання Акціонерного товариства «Харківміськгаз» щодо здійснення перерахунку об`ємів (обсягів) розподіленого та спожитого природного газу за період з жовтня 2018 року по квітень 2020 року.

Також, колегія суддів погоджується з відмовою позивачці у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» здійснити перерахунок сум сплати за поставку спожитого природного газу за період з жовтня 2018 року по квітень 2020 року, з огляду на таке.

Як вбачається з Типового договору розподілу газу саме на Оператора ГРМ покладено обов`язок здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу за об`єктами споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та сплачувати компенсацію споживачу у разі невідповідності якості природного газу на межі балансової належності об`єкта споживача параметрам, визначеним Кодексом газорозподільних систем (підпункт 8 пункту 7.1 розділу VІI Типового договору розподілу газу).

Таким чином, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» веде облік та визначає об`єм спожитого позивачем природного газу, в тому числі, із застосуванням коефіцієнту приведення природного газу до стандартних умов, і доводить ці показники до постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», який у свою чергу лише обраховує вартість зазначених оператором ГРМ спожитих позивачем об`ємів газу згідно встановлених НКРЕКП тарифів для населення.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що саме на оператора ГРМ, в даному випадку це Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», покладено обов`язок щодо здійснення перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» щодо зобов`язання здійснити перерахунок сум сплати за поставку спожитого природного газу за період з жовтня 2018 року по квітень 2020 року не підлягають задоволенню, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» лише здійснює нарахування за спожитий природний газ на підставі інформації про об`єми використаного природного газу, приведеного до стандартних умов, яка передана від Оператора ГРМ, в даному випадку Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз».

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                          І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.М. Хорошевський

                                                                       В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 20 січня 2021 року.