УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №282/1037/20 Головуючий у 1-й інст. Носач В. М. 
Категорія 39 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Трояновської Г.С.
суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 282/1037/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2020 року, ухваленого під головуванням судді Носача В.М. в смт. Любарі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 139 494,16 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася в банк, у зв`язку із чим підписала заяву №б/н від 04.04.2012, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із подальшим збільшенням ліміту до 2000,00 грн., чим підтвердила свою згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. 
Відповідач зобов`язання належним чином не виконувала, а тому станом на 30.06.2020 заборгованість за договором становила 174 781,06 грн., з яких: 1 946,82 грн. заборгованість за кредитом, 170 635,19 грн. заборгованість за відсоткам за користуванням кредитом, 2 199,05 грн. заборгованість за пенею. До стягнення згідно розрахунку заявлено 139 494,16 грн., із них: 1 946 грн. 82 коп. заборгованості за кредитом та 137 547 грн. 34 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом.
Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, погодилася з умовами та правилами надання банком банківських послуг, отримала кредит, який сплачувала частково та продовжувала користуватися кредитними коштами.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 04.04.2012року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.
У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця анкета - заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
При цьому зазначалось, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку, і позичальник зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.
Згідно розрахунку позивача у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань відповідачем станом на 30.06.2020 заборгованість за договором становила 174 781,06 грн., з яких: 1 946,82 грн. заборгованість за кредитом, 170 635,19 грн. заборгованість за відсоткам за користуванням кредитом, 2 199,05 грн. заборгованість за пенею.
Посилаючись на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, Банк просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором в сумі 139494,16 грн., із них: 1946 грн. 82 коп. заборгованості за кредитом та 137547 грн. 34 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 № 342/180/17, Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, і лише факт підписання умов може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Оскільки відповідачем у даній справі не підписані Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг, а анкета-заява не містить положень про нарахування процентів та пені, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цих вимог.
Водночас, відмовляючи у задоволенні позову у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, місцевий суд у цій частині не врахував висновки, викладені у згаданій постанові суду касаційної інстанції, відповідно до якої, позовні вимоги про зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягають задоволенню.
При цьому, Банком надано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 1 946,82 грн. Банком надано також довідку про отримання відповідачем кредитної картки та її відкриття, а також про старт карткового рахунку та кредитний ліміт.
Також, з виписки про рух коштів вбачається, що відповідач неодноразово знімала кредитні кошти через банкомат, розраховувалася карткою в магазині, поповнювала мобільний рахунок, а також здійснювала часткове погашення кредиту (а.с. 47-50).
Вказане спростовує висновки суду про те, що позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження виникнення між сторонами кредитних правовідносин.
Відтак, рішення суду у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов та апеляційну скаргу задоволено на 1,39 % (1 946,82: 13 9494,16).
А тому, із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» належить стягнути 29,21 грн. судового збору за подання позовної заяви та 43,82 грн. за подання апеляційної скарги, а всього 73,03грн.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). 
Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2020 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.04.2012 року в сумі 1 946,82 грн. та судовий збір в розмірі 73,03грн.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий                                Судді