ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2021 року 
м. Київ
справа №747/484/17
адміністративне провадження №К/9901/32464/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шарапи В.М.,
суддів - Желєзного І.В., Чиркіна С.М.,
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року у складі колегії суддів: Пилипенко О.Є. (головуючий), суддів: Глущенко Я.Б., Кузьмишиної О.М. у справі за його позовом до Бахмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА          
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:
1.1 визнати незаконними дії Бахмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання із урахуванням нарахованої матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 8 червня 2017 року №03-36/841/17-вих;
1.2 зобов`язати Бахмацьке об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити з 1 липня 2017 року перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, із збереженням 90%, включивши до заробітної плати для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання матеріальну допомогу на оздоровлення згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 8 червня 2017 року                           №03-36/841/17-вих та проводити його виплату без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, із урахуванням раніше здійснених виплат.
2. Срібнянський районний суд Чернігівської області постановою від 14 листопада 2017 року позов задовольнив частково.
Визнав протиправними дії Бахмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання із урахуванням нарахованої матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 8 червня            2017 року №03-36/841/17-вих.
Зобов`язав Бахмацьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 1 липня 2017 року перерахунок ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, із збереженням 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, включивши до заробітної плати для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання матеріальну допомогу на оздоровлення згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 8 червня 2017 року                           №03-36/841/17-вих, та проводити його виплату без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, із урахуванням раніше здійснених виплат.
У задоволенні інших позовних вимог відмовив.
2.1 Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що матеріальна допомога на оздоровлення яка виплачувалася позивачу і з якої сплачено страхові внески, відноситься до складу грошового утримання судді і має враховуватись при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
3. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 18 січня 2018 року скасував постанову суду першої інстанції та прийняв нову, якою відмовив у задоволенні позову.
3.1 Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову виходив із того, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, тому, відсутні правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.
4. Судами попередніх інстанцій встановлено що:
4.1 ОСОБА_1 перебуває на обліку у Бахмацькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, призначеного відповідно до Закону України від 7 липня 2010 року №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №2453-VІ) із врахуванням Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 8 червня 2016 року.
4.2 29 червня 2017 року позивач звернувся із заявою щодо перерахунку щомісячного довічного утримання із урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.
4.3 Рішенням Бахмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 7 липня 2017 року позивачу відмовлено в такому перерахунку на підставі того, що перерахунок пенсії позивачу вже здійснено згідно постанови суду, яка набрала законної сили 8 червня 2017 року, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області №03-36/1246 від 21 грудня 2016 року з 1 грудня 2016 року.
4.4 Згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 8 червня 2017 року №03-36/841/17-вих суддівська винагорода щодо позивача складається із посадового окладу та доплати за вислугу років, у зв`язку з виходом у щорічну оплачувану відпустку виплачена матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 16000 грн.
4.5 Уважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції позивач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
5.1 На обґрунтування касаційної скарги зазначив, зокрема, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до складу суддівської винагороди, відповідно до Закону №2453-VІ, у зв`язку з цим виплата довічного грошового утримання повинна проводитись з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.
6. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначив, що рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому у задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити.
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
7. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
8. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.    
9. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
10. Конституційний Суд України у Рішенні від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).
Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов`язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.
11. У рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 Конституційний Суд України охарактеризував щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді; щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливістю щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий пункту 7 мотивувальної частини).
12. Відповідно до статті 133 Закону №2453-VI (чинної, на момент подання позивачем заяви про звільнення з посади судді у відставку) та статті 135 Закону України від          2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон        №1402-VIII; чинної, на момент звернення з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання), суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
13. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
14. Згідно з нормами статті 136 Закону №1402-VIII та статті 134 Закону №2453-VI суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.
15. Статтею 141 Закону №2453-VI (у редакції, чинній на момент виходу позивача у відставку) визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
16. Отже, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.
17. За такого правового регулювання, колегія суддів дійшла висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а тому апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач, відмовивши позивачу у здійсненні такого перерахунку, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
18. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 19 червня, 9 листопада 2018 року,      13 листопада 2019 року, 10 вересня 2020 року (справи №№592/7834/17, №730/567/17,621/1837/17, 537/2849/17, відповідно) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.
19. Посилання в обґрунтування касаційної скарги на пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня       2004 року №5 є безпідставним, оскільки спеціальним законом, а саме Законом України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.
20. Крім того, безпідставними є посилання на норми статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки застосування вказаних норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
21. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
22. Таким чином, оскільки при ухваленні рішення апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустив, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Шарапа
Судді:                                                                                                              І.В. Желєзний                                                                                                                        С.М. Чиркін