ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" березня 2021 р.           Справа№ 911/132/14
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Дикунської С.Я.
суддів:            Тищенко О.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 
  
секретар судового засідання    Макуха О.А.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про  покладення на  Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та по місту Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги 
на ухвалу          Господарського суду Київської області
від                               29.04.2020 (повний текст складено 12.05.2020)
у справі               № 911/132/14 (суддя Мальована Л.Я.)
за позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю 
                   «Компанія «Ніко-Тайс»
до                          1)Товариства з обмеженою відповідальністю 
                   «ПК   Трейдсервісгруп»
                   2. Фізичної особи-підприємця Максимченка Олексія Петровича
про                           стягнення 3 262,42 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулось до Господарського суду Київської області  з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп», Фізичної особи-підприємця Максимченка Олексія Петровича про стягнення 3 262,42 грн.
Рішенням Господарського суду Київської області від 05.02.2014 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» задоволено повністю. Стягнуто солідарно з Фізичної особи - підприємця Максимченко Олексія Петровича та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейсервісгруп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» - 100, 00 грн. трьох відсотків річних. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Максимченко Олексія Петровича  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 1 716,32 грн. трьох відсотків річних, 1  446, 10 грн. інфляційних втрат. Стягнуто солідарно з Фізичної особи - підприємця Максимченко Олексія Петровича та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейсервісгруп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 800,00  адвокатських витрат та 1  827, 00 грн. судового збору.
19.02.2014 на примусове виконання цього рішення Господарським судом Київської області  видано накази.
22.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю   «Компанія «Ніко-Тайс»  звернулось до Господарського суду Київської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця ВРВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області у виконавчих провадженнях № 51020313, № 51020043 та № 51019784 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.02.2014 по справі № 911/132/14.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.06.2019 задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця МРВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області у виконавчих провадженнях №51020313, №51020043 та №51019784. Стягнуто з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» витрати на правничу допомогу у розмірі 2  700,00 грн.,   про що видано наказ.
17.07.2019 на адресу Господарського суду Київської області надійшла заява скаржника про покладення додаткових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.   по договору № 25-01-2019 від 25.01.2019 на державну виконавчу службу.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.04.2020 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про покладення на Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та по місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області додаткових судових витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та по місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» додаткові судові витрати на правничу допомогу у сумі 2 000,00 грн.
Не погоджуючись із згаданою ухвалою, МРВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області оскаржило її в апеляційному порядку, просило скасувати та прийняти нове судове рішення,     яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» в повному обсязі.
Постановою Північного апеляційного господарського суд   від 15.09.2020 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г.,  Ткаченко Б.О.) апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 29.04.2020 у справі №911/132/14 - без змін.
22.09.2020  на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про ухвалення додаткового рішення про стягнення з МРВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а саме, витрат на професійну правничу допомогу   в розмірі 6 100,00 грн.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2020 року, в зв`язку з перебуванням судді Майданевича А.Г., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному, було сформовано для розгляду заяви у справі № 911/132/14 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Ткаченко Б.О., Дідиченко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020  справу № 911/132/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Ткаченко Б.О., Дідиченко М.А. 
13.10.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення   представника ДВС на заяву   про додаткові витрати.
Ухвалою Північного апеляційного господарського від 13.10.2020 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 27.01.2021 ухвалу       Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі № 911/132/14 скасовано.   Справу № 911/132/14 в частині вирішення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про стягнення витрат на правничу допомогу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями 29.01.2021 справу № 911/132/14 передано на розгляд колегії суддів у складі:   головуючий суддя Дикунська С.Я., судді Тищенко О.В., Станік С.Р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського від 04.02.2021 розгляд справи призначено 02.03.2021.
В зв`язку з перебуванням судді Станік С.Р., який входить до складу колегії суддів у відпустці 02.03.2021, на підставі службової записки судді Дикунської С.Я. від 02.03.2021, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду 02.03.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2021 замінено склад колегії суддів у справі № 911/132/14 та визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 справу № 911/132/14 для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, призначену на 02.03.2021, прийняти до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.
Оскільки в судове засідання апеляційної інстанції 02.03.2021  представники сторін та ДВС не з`явились не зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення їм відповідної ухвали суду, за відсутності клопотань про відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає за доцільне справу за заявою  позивача про вирішення питання про судові витрати розглядати за відсутності представників сторін та  ДВС  за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши заяву  про  покладення на  ДВС витрат на професійну правничу допомогу в сукупності з наявними матеріали справи, обговоривши доводи заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», апеляційний суд дійшов висновку про необхідність прийняття додаткової постанови та  покладення на Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та по місту Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги у даній справі.
За приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Таким чином, розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. У разі, якщо судом не було прийнято рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи повинен ухвалити додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції має містити новий розподіл судових витрат, понесених в зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Положеннями ст. 221 ГПК України визначено, що у разі, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Судові витрати згідно  ч. 1,  п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ст. 126 ГПК України).
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядку. Дія цього Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, передбаченому цим Законом.
Визначення договору про надання правової допомоги також міститься в ст.1 цього Закону, відповідно до якої договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку,які визначені договором, а клієнт - зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано главою 63 ЦК України. Зокрема, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903  ЦК України ).
Положеннями ст. 632 ЦК України врегульовано поняття ціни договору, зокрема, визначено, що  ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв
Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Як встановлено матеріалами справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу  позивачем  до матеріалів справи долучено копію Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 03-07-2020/1 від 03.07.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» та Адвокатом Грищенком О.М.,  акту прийому-передачі документів від 03.07.2020 та акту здачі-приймання  виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 18.09.2020, який містить перелік та детальний опис наданих послуг, а також їх вартість в загальному розмірі 6  100, 00 грн. Крім цього, заявником надано  квитанції, які  підтверджують сплату цих коштів.
Надані  позивачем Договір, акт виконаних робіт (наданих послуг) та квитанції не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічна правова позиція наведена в додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №   910/2170/18.
Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, а також неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі   статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, за приписами ч. 6 ст.  126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема вказавши, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Надалі Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підтвердила цей висновок у постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 та у постанові від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, зазначивши, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).
За змістом постанови від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 правова позиція має враховуватись при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах.
Як вище згадувалось, ДВС заперечувала проти згаданих витрат на правову допомогу та просила відмови в задоволенні заяви позивача, посилаючись на те, що  заяву про  покладення на ДВС витрат в розмірі 6  100, 00 грн.  було подано лише після прийняття постанови, що  фактично позбавило ДВС   можливості подати у встановлені ГПК України строки   свої міркування , спростування та заперечення щодо цих витрат, які можливо було  викласти в процесі розгляду справи. При цьому, зазначила, що  заява про намір подання клопотання про стягнення  судових витрат на професійну правничу допомогу без подання  попереднього (орієнтовного) розрахунку  таких витрат суперечить  приписам  ст. ст. 42, 50 ГПК України та порушує принцип рівності та змагальності  учасників провадження  при здійсненні судочинства.
Вказані доводи ДВС  відхиляються апеляційним судом як безпідставні та необґрунтовані, адже до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю  «Компанія «Ніко-Тайс» долучено докази направлення цієї заяви всім учасникам справи, зокрема, ДВС, що свідчить про можливість останньої скористатись своїм правом на надання обґрунтованих заперечень щодо заявленого позивачем розміру. Однак, подавши такі заперечення,  ДВС не навела жодних спростувань, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на правову допомогу є не  співрозмірною щодо витраченого адвокатом часу та об`єму виконаної роботи, та не відповідає критерію розумності їх розміру.
З огляду на наведене, сукупність доказів щодо витраченого адвокатами часу та об`єму виконаної роботи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг й виконаних робіт та ціною позову,  відтак підлягає задоволенню в заявленому до стягнення розмірі, а саме, в сумі 6 100, 00 грн.
За приписами ч. 1ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3    ст. 244 ГПК України    суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Оскільки постановою Північного апеляційного господарського суд   від 15.09.2020 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г.,  Ткаченко Б.О.) у даній справі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 29.04.2020 у справі №911/132/14 - без змін, судові витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги позивачеві на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта -   Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та по місту Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в сумі 6  100, 00 грн.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 124, 126, 129, 221, 244 ГПК України, Північний  апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про покладення на Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та по місту Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги, задовольнити.
Стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та по місту Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (63701, Харківська область, м. Куп`янськ, провулок Куп`янський, буд. 4, ідентифікаційний код 41430620) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ,  проспект Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315, ідентифікаційний  код 38039872)  6  100, 00 грн. витрат на  професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.
Матеріали справи № 911/132/14 повернути до Господарського суду Київської області. 
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений  ст. 286-291 ГПК України.

                                     Повний текст додаткової постанови складено 04.03.2021

Головуючий суддя                                                            С.Я. Дикунська 

Судді                                                                                О.В. Тищенко

                                                                                Є.Ю. Шаптала