ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       18 лютого 2021 року                м. Чернівці                Справа № 725/2151/17

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,
секретар: Ковальчук Н.О.,
позивач: ОСОБА_1 , 
відповідачі: ОСОБА_2 , Чернівецьке комунальне обласне бюро технічної інвентаризації, відділ з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 ,
при розгляді справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1  на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 листопада 2020 року, ухваленого під головуванням судді Войтуна О.Б., дата складання повного тексту рішення невідома, -

В С Т А Н О В И В:
У травні 2017 року ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним, скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва.
В обґрунтування позову зазначав, що 22 березня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про спільну діяльність, за умовами якого сторони домовились об`єднати свої зусилля, знання та кошти для будівництва і подальшої експлуатації будівлі кафе в комплексі з магазином, за адресою АДРЕСА_1 . Фінансувати будівництво домовилися в рівних частках та спільно витратити на нього грошові кошти в сумі 360 000 дол. США.
ОСОБА_1 повністю виконала умови договору та в період з 22.04.2001 року по 06.01.2004 року внесла у спільну діяльність для фінансування будівництва спільного майна кошти в сумі 310 000 дол. США, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_2 та актами приймання-передачі.

Провадження №22-ц/822/185/21                 
Вказував, що через неналежне виконанням зобов`язань за договором про спільну діяльність з боку ОСОБА_2 , спорудження будівлі кафе в комплексі з магазином до цього часу не завершене, а створений внаслідок спільної діяльності об`єкт є об`єктом незавершеного будівництва з готовністю 61%.
Договір про спільну діяльність на даний час не припинений, є чинним та визначає права та обов`язки сторін щодо створеного спільного майна (об`єкта незавершеного будівництва). При його укладенні сторони дійшли згоди про те, що їх спільні інтереси перед третіми особами буде представляти ОСОБА_2 , який при веденні спільних справ зобов`язувався виконувати їх добросовісно, порядно, в тому числі при підписанні будь-яких документів, договорів, угод, заяв, що стосуються ведення спільних справ за Договором (п.3 Договору).
31.08.2010 року Чернівецьким КОБТІ було здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт незавершеного будівництва - будівля кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою за адресою: АДРЕСА_1 , про що було прийняте відповідне рішення від 31.08.2010 року.
Зазначав, що ОСОБА_1 не надавала свого дозволу та згоди на оформлення спільного майна в особисту власність ОСОБА_2 , а такими діями відповідача порушене цивільне право (право власності) ОСОБА_1 , так як спірне майно є спільним, набуте в результаті спільної діяльності та належить на праві спільної власності двом особам.
Вказує, що реєстрація права власності за ОСОБА_2 на спірне майно є незаконною та такою, що підлягає визнанню недійсною та скасуванню, оскільки така реєстрація порушує цивільне право (право власності) ОСОБА_1 .
Посилався на те, що ч.7 ст.16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (редакція станом на дату державної реєстрації) встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви правонабувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб.
Оскільки відповідач не є правонабувачем та у нього не виникло (не існувало) права особистої власності на створений внаслідок спільної діяльності об`єкт, державна реєстрація такого права власності виключно за відповідачем не може бути визнана законною та правомірною. Внаслідок державної реєстрації права відповідач, який не є правонабувачем, незаконно та неправомірно набув право особистої власності на об`єкт спільної власності.
Враховуючи наведене просив визнати недійсним та скасувати рішення та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 об`єкт нерухомого майна - тип майна: об`єкт незавершеного будівництва, будівля кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою; реєстраційний номер майна: 31368424; адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , 3-м; технічний опис майна: незавершене будівництво будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою відсоток готовності якого становить 61%; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 31.08.2010 року дата внесення запису: 31.08.2010 року, форма власності: приватна; частка власності: 1/1. 
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
       Посилається на обставини, викладені в позовній заяві. Вказує, що на час здійснення оспорюваної реєстрації права власності позивач набула права власності на спірне майно, однак право власності зареєстроване за іншою особою, що порушує законні майнові права та інтереси позивача щодо спірного майна, а таке порушення прав призвело до передачі спірного майна стягувану за виконавчим провадженням без врахування прав позивача на спільне майно, яке було передано третій особі - ОСОБА_3 у власність, в рахунок погашення боргу за виконавчим листом №2-287/12 від 09.12.2015 року, що значно ускладнює відновлення порушеного права позивача в подальшому.
Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для даної справи, що призвело до неправильною вирішення спору.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу без задоволення.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої виходив з того, що ОСОБА_1 не заявляла вимог, які були би направлені на зміну чи припинення права власності відповідача на спірне майно, яке зареєстроване за ним відповідно до законодавства, та захист свого права власності на це майно, в тому числі до ОСОБА_3 .
Посилався на норми ЗУ «Про державну реєстрацію»; ст.15, 16 ЦК України; рішення Конституційного суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004 та від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003; рішення ВП ВС від 22.08.2018 року у справі №925/1265/16, від 05.06.2018 року у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц; практику Європейського суду з прав людини у справах «Пантелеєнко проти України», «Дорани проти Ірландії», «Каіч та інші проти Хорватії», в який йдеться про відновлення порушеного, невизнаного або оспорюваного суб`єктивного права, що є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту, який має бути ефективним як на практиці, так і за законом та відновить порушене право, а також на норми ЗУ «Про виконавче провадження», висновки ВС, наведені в постановах від 29 липня 2020 року у справі №607/6193/16-ц та від 26 лютого 2019 року у справі №910/3507/18, що стосуються переходу права власності на майно.
Враховуючи положення зазначених вище нормативних актів та правову позицію ВС, вищевказані обставини справи, зміст права, за захистом якого звернулася до суду позивачка, характер його порушення суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 , заявивши позовні вимоги про визнання недійсним та скасування рішення та запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна – об`єкт не завершеного будівництва, обрала неефективні способи судового захисту, оскільки їх застосування не буде мати наслідком відновлення порушеного права та охоронюваних законом інтересів позивачки.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що обґрунтування вимог зводяться до того, що 22.03.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про спільну діяльність (т.1 а.с.9-12), неналежне виконання якого стороною ОСОБА_2 призвело до незаконного набуття ним його у власність та подальшої державної реєстрації особистих прав.
В силу рішення №514/14 виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 10.08.2010 року спірному нерухомому майну присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 (т.1 а.с.19).
З копії витягу №27168904 з реєстру прав власності на нерухоме майно ЧКОБТІ від 31.08.2010 року за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7310136600:30:001:0052 (т.1 а.с.20).
Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27168651 від 31.08.2010 року, виданого ЧКОБТІ, встановлено, що ОСОБА_2 є власником об`єкту незавершеного будівництва, будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою на земельній ділянці кадастровий номер 7310136600:30:001:0052 з цільовим призначенням для будівництва кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою за адресою АДРЕСА_1 .
Підставою реєстрації права власності на даний об`єкт нерухомості: укладений 07.06.2007 року договір оренди землі укладений на підставі рішення 16 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 27.04.2007 року №302 зареєстрований в реєстрі департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин за №3769 від 07.06.2007 року; додатковий договір до договору оренди землі від 14.05.2010 року; дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області №242/10 від 19.07.2010 року; рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 07.06.2007 року (т.1 а.с.21-22).
У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 при подачі документів для реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва не було надано дані щодо іншого співвласника - ОСОБА_5 , нотаріально завірена копія Договору, тобто введено в оману реєструючий орган, а відтак, державна реєстрація права власності на спірний об`єкт за ОСОБА_2 вчинено з порушення вимог Закону, а тому з метою захисту порушених прав та інтересів позивачка просила визнати недійсним та скасувати рішення та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірний об`єкт нерухомості.
Крім того, згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження №49618470 на виконанні Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ перебуває виконавчий лист №2-287/12, виданий 09.12.2015 року Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у сумі 2 446 781 грн (т.1 а.с.65).
Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 04 травня 2018 року виконавчі провадження №48828397, №49618470, №50499061 було об`єднано у зведене виконавче провадження №56325043.
Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 12.02.2020 року ВП№61181885 до зведеного виконавчого провадження №56325043 було приєднано виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №725/4652/19 від 29.01.2020 року про стягнення солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 інфляційних втрат у розмірі 933 274,51 грн та 3% річних у розмірі 219 881,43 грн.
14.11.2019 року на замовлення Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області в особі старшого державного виконавця Кирстюка Д.І. було складено звіт №2019110090, згідно якого визначено ринкову вартість незавершеної будівництвом будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , будинок 3-м в сумі 3 928 892 гривень.
22.11.2019 року державним виконавцем до державного підприємства «Сетам» було надіслано заявку №2019110090 на реалізацію зазначеного майна.
Як вбачається з копії протоколу проведення електронних торгів №4644990 07.02.2020 року електронні торги з реалізації лоту №401387 незавершеного будівництва будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою, загальною площею 1050,10 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.
З протоколу проведення електронних торгів №469316 вбачається, що електронні торги 11.03.2020 року з реалізації зазначеного вище майна за ціною 2 750 224,40 грн. не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.
17.03.2020 року стягувач ОСОБА_3 звернувся до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці із заявою про передачу йому майна в рахунок погашення боргу. У зв`язку з тим, що сума стягнення по виконавчому провадженню на його користь 3 676 206 грн перевищує вартість незавершеного будівництва 2 750 224 грн на 925 928 грн, - просив виконавче провадження не закривати.
27.03.2020 року старшим державним виконавцем Кирстюком Д.І. у виконавчому провадженні №49618470 було винесено постанову про передачу незавершеного будівництва будівлі кафе в комплексі із магазином по продажу запчастин та автомийкою, яке знаходиться в АДРЕСА_1 на загальну суму 2 750 224,40 грн стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення бору (т.2 а.с.143-144).
Згідно акту від 27 березня 2020 року про передачу майна стягувачу зазначене вище майно у рахунок погашення боргу за виконавчим листом №2-287/12 від 09 грудня 2015 року передано стягувачу ОСОБА_3 у власність (т.2 а.с.141-142).
Наведені обставини також встановлені постановою Чернівецького апеляційного суду від 23.09.2020 року у справі №725/2043/20 (т.1 а.с.194-198).
Таким чином, під час судового захисту порушених прав позивача відбулася зміна власника спірного майна.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи правоохоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. 
Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Крім того, відповідно до положень ч.9 ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження» якщо стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.
Ст.62 наведеного Закону передбачена процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (п.4 ч.2 ст.11 ЦК України).
Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1 ст.190 ЦК України).
Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (право володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.
Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право-це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника.
Встановлена обставина щодо переходу права власності на спірне майно - незавершене будівництво будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , 3-м від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 під час розгляду справи є вірною, а доводи апеляційної скарги її не спростовують.
Третя особа ОСОБА_3 в своєму клопотанні від 23.06.2020 року повідомив суд про те, що в кінці квітня 2020 року Другим відділом ДВС у м. Чернівці винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та акт про передачу стягувачу у рахунок погашення боргу спірного майна, що було у власності ОСОБА_2 (т.2 а.с.140-144).
У такий спосіб третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог сумлінно використовуючи свої права та обов`язки у процесуальний спосіб довела до відому суд та учасників справи про наявність прав у нього на спірне майно, яке вибуло з володіння відповідача.
В силу частин 1 та 3 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Як вбачається із клопотання ОСОБА_4 від 21.09.2020 року останній був обізнаний про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (т.2 а.с.201-205), однак не заявив клопотання про залучення до участі в справі належного відповідача, що в силу вимог ч.1, 3 ст.51 ЦПК України позбавило суд залучити ОСОБА_3 як співвідповідача у справі.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 ЦПК України).
ВП ВС неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.
За наведених обставин право власності відповідача по справі ОСОБА_2 на спірне майно припинилось у зв`язку із зверненням стягнення на нього за зобов`язаннями власника на підставі п.8 ч.1 ст.346 ЦК України, а тому захист порушеного права шляхом пред`явлення позову ОСОБА_1 лише до ОСОБА_2 , Чернівецького КОБТІ, відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради без залучення нового власника, про якого стало відомо під час розгляду справи, не є ефективним, оскільки не призведе та не забезпечить поновлення порушеного права на майно, яке належить незалученій стороною до справи особі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги законність висновків суду першої інстанції по суті вимог не спростовують, а рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
В силу п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий – підпис /І.Н. Лисак/
Судді – підписи /Н.К. Височанська, І.М. Литвинюк/