Постанова
Іменем України 
 
15 січня 2021 року
м. Київ
справа № 756/8164/19
провадження № 61-17408св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представник позивачів - ОСОБА_4 ,
відповідач - ОСОБА_5 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду, у складі судді Іванової І. В.,                    від 21 жовтня 2020 року.
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2019 року ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва, у складі судді Майбоженко А. М., від 23 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 ,            ОСОБА_3 залишено без задоволення.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду       міста Києва від 23 червня 2020 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що представник позивачів станом на 21 жовтня 2020 року не виконала вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яку було отримано нею 04 вересня 2020 року, що є підставою для повернення апеляційної скарги.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
20 листопада 2020 року до Верховного Суду представником ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 ,           ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подано касаційну скаргу, в якій заявники просять скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 21 жовтня    2020 року та направити справу до суду апеляційної інстанції.
Як на підставу для скасування оскарженої ухвали апеляційного суду заявники посилаються на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
Представник заявників - ОСОБА_4 стверджує, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для повернення апеляційної скарги, оскільки вона не отримувала поштову кореспонденцію із ухвалою Київського апеляційного суду від 14 серпня  2020 року про залишення апеляційної скарги без руху. Зазначає, що Київський апеляційний суд не здійснив дії, спрямовані на вручення кореспонденції, до того ж порушив правила діловодства, вказавши, що в конверті знаходиться судова повістка, чим скоротив термін вручення поштового відділення. Повідомлення про вручення поштового відправлення не містить підпис отримувача про вручення поштової кореспонденції, а також дату її отримання. Зазначене повідомлення про вручення поштового відправлення містить лише підпис працівника поштового відділення в рядку «інші причини невручення».
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.
У грудні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Відзив на касаційну скаргу не надходив
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У червні 2019 року ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, представник позивачів -          ОСОБА_4 підписала та подала до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, яка не була оплачена судовим збором, у зв`язку із чим ухвалою Київського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду       міста Києва від 23 червня 2020 року визнано неподаною та повернуто особам, які її подали.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що представник позивачів, яка подала апеляційну скаргу, станом на 21 жовтня 2020 рокуне виконала вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 14 серпня         2020 року щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яку було отримано нею 04 вересня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню.
Позиція Верховного Суду
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги визначені у статті 356 ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 357, частини третьої статі 185 ЦПК України апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору після залишення її без руху та неусунення у встановлений судом строк недоліків, вважається неподаною та повертається особі, яка подає скаргу.
За приписами частини другої статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з частиною шостою статті 357 ЦПК України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Встановивши, що позивачі, в інтересах яких діяла їх представник - адвокат Богдан О. О., не усунули у встановлений судом строк недоліки, визначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року (номер провадження 22-ц/824/11424/2020), не надали документ на підтвердження сплати судового збору, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув апеляційну скаргу заявникам.
Представник позивачів - ОСОБА_4 стверджує, що вона не отримувала поштову кореспонденцію із ухвалою Київського апеляційного суду                  від 14 серпня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху. Зазначала, що повідомлення про вручення поштового відправлення містить лише підпис невідомої особи (працівника поштового відділення                   АТ «Укрпошта») в графі, яка не стосується отримання адресатом поштового відправлення (інші причини невручення), що свідчить про відсутність підстав для повернення апеляційним судом апеляційної скарги.
Однак із такими доводами колегія суддів не погоджується, виходячи із наступного.
Апеляційним судом встановлено, що 04 вересня 2020 року представник позивачів - ОСОБА_4 отримала ухвалу апеляційного суду від 14 серпня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 167). 
У повідомленні про вручення поштового відправлення зазначено інформацію щодо номеру провадження № 22-ц/824/11424/2020 та ухвали суду від 14 серпня 2020 року, міститься відмітка про вручення поштової кореспонденції адресату.
Згідно вказаного повідомлення про вручення поштового відправлення та трекінгу відстеження поштової кореспонденції, розміщеного на офіційному сайті АТ «Укрпошта», рекомендоване відправлення, направлене на адресу адвоката Богдан О. О., вказану в апеляційній скарзі, за штрихкодовим ідентифікатором № 0318630223784 вручено адресату 02 вересня 2020 року.
Повідомлення про вручення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором № 0420526729314 повернуто на адресу апеляційного суду 04 вересня 2020 року.
Добросовісне виконання працівниками «Укрпошти» своїх службових обов`язків у даному випадку презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного (наприклад, такі, як квитки про виїзд з території міста чи країни або інші докази, які свідчать про відсутність отримувача за адресою, вказаною в повідомленні про вручення поштового повідомлення).
Вказане узгоджується із висновком, висловленим Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 639/4278/16-а.
Окрім того слід зазначити, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (частина третя статті 27 ЦПК України).
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Відповідно до пунктів 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Принцип юридичної визначеності, як складова частина конституційного принципу верховенства права, зобов`язує скаржника самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку скаржника свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію. 
Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Встановлено, що апеляційну скаргу на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року подано представником позивачів 23 липня 2020 року через суд першої інстанції. Відповідно до супровідного листа Оболонського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року вих. № 756/8164/19/17056/2020 справу № 756/8164/19 направлено до Київського апеляційного суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року справу № 756/8164/19 розподілено судді-доповідачу Івановій І. В.
Відповідно до частини шостої статті 357 ЦПК України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги.
Частиною другою статті 359 ЦПК України визначено, що питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 357цього Кодексу.
За результатом розгляду зазначеної апеляційної скарги Київським апеляційним судом 14 серпня 2020 року винесено ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху.
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалу Київського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року оприлюднено 19 серпня           2020 року.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Із урахуванням викладеного, враховуючи наявність неспростованих відомостей АТ «Укрпошта» про вручення 02 вересня 2020 року адвокату Богдан О. О. копії ухвали Київського апеляційного суду від 14 вересня          2020 року, а також те, що представник заявників адвокат - Богдан О. О., розуміючи строки розгляду апеляційної скарги після надходження її до суду апеляційної інстанції, мала об`єктивну можливість на протязі тривалого часу, з моменту подання апеляційної скарги (23 липня 2020 року (а. с. 145)) до моменту її повернення апеляційним судом 21 жовтня 2020 року, дізнатися (поцікавитися в інтересах своїх довірителів) про стан розгляду поданої апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року, зокрема ознайомитися із змістом ухвали Київського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року на інтернетресурсі Єдиного державного реєстру судових рішень, оприлюдненої 19 серпня        2020 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у зв`язку із неусуненням недоліків, визначених в ухвалі Київського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року.
Представником позивачів не спростовано відомості АТ «Укрпошта», а також не наведено об`єктивних причин, які б перешкоджали їй дізнатися про стан розгляду поданої апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції чи у  Єдиному державному реєстрі судових рішень, враховуючи час, який минув з моменту подання апеляційної скарги.
Згідно з частиною сьомою статті 185, частиною другою статті 357 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, судомправильно застосовано положення статей 185, 356, 357 ЦПК України.
Доводи касаційної скарги та зміст оскарженого судового рішення не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:	Є. В. Синельников   	
 	С. Ф. Хопта  	
 	В. В. Шипович