КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа №752/23568/20	Головуючий у І інстанції: Бойко О.В.	
Провадження №33/824/1102/2021	 	
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
11 лютого 2021 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить оскаржувану постанову скасувати у зв`язку із порушенням норм матеріального і процесуального права.
За доводами апелянта, висновки суду про його винуватість не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження того, що він здійснював господарську діяльність в хостелі і є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП. Вважає недопустимим доказом його пояснення, які він надавав працівникам поліції, оскільки вони були отримані під психологічним впливом поліцейських. 
Просить також врахувати, що в протоколі про адміністративне правопорушення йому в провину ставиться підпункт 2 пункту 12 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року №641, проте пункт 12 даної Постанови не містить будь-яких підпунктів.
За наслідком розгляду апеляційної скарги просить оскаржувану постанову скасувати, як незаконну, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисників Кузьмич-Братка Р.А. та Мазурика С.В. які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідка, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 09 листопада 2020 року о 21 год. 05 хв., перебуваючи на посаді адміністратора, здійснював господарську діяльність в хостелі за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив п.п.2, п.12 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020.
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП. 
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.п.2, п.12 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, є законним і обґрунтованим.
Стаття 44-3 КУпАП, яка є бланкетною нормою, передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Відповідно до Протоколу №41 позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 06.11.2020 року, на адміністративно-територіальних одиницях України визначено з 9 листопада 2020 року «помаранчевий» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19.
Згідно підпункту 2 пункту 12  Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 р. № 641, в редакції, яка діяла на момент виявлення адміністративного правопорушення, на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "жовтий" рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, установлених для "зеленого" рівня епідемічної небезпеки, забороняється діяльність хостелів.
Крім того, підпунктом 2 пункту 14 цієї  Постанови визначено, що  на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "помаранчевий" рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для "зеленого" та "жовтого" рівня епідемічної небезпеки, забороняється діяльність закладів, що надають послуги з розміщення, крім готелів.
Цим самим спростовуються доводи апелянта про відсутність в його діях порушень п.п.2, п.12 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року.
В обґрунтування прийнятого рішення суддя також послався на письмові пояснення ОСОБА_1   від 09.11.2020 року, в яких він зазначає, що на час проведення перевірки він здійснював господарську діяльність в хостелі за адресою АДРЕСА_1 та є його адміністратором (а.с.7-8, т.1).
Доводи апелянта про те, що пояснення, які він надавав працівникам поліції і вказував на те, що є адміністратором хостелу, були отримані незаконно, під психологічним впливом поліцейських, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.  
Допитана в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснила, що разом із ОСОБА_1 винаймали кімнату в квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Інших осіб в цій квартирі не бачила. Також повідомила, що ОСОБА_1 не був адміністратором хостелу за вищевказаною адресою, а при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції чинили психологічний вплив на нього.
Суд апеляційної інстанції критично відноситься до показань свідка ОСОБА_3 , оскільки вони суперечать іншим доказам, на які суд послався в обґрунтування прийнятого рішення і які в достатній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП.
Зокрема, допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що за черговим зверненням мешканців будинку прибув до хостелу за вказаною адресою. В даному приміщенні перебував ОСОБА_1 , який повідомив, що є адміністратором хостелу, який працює нелегально. Визнав свою провину у тому, що хостел працює з порушенням карантинних заходів і пообіцяв припинити його роботу. 
З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                   І. Мосьондз
 
                                                                                                                                                                                                                                                                         І. Мосьондз