Ухвала
02 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 334/4220/18
провадження № 61-19010ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А, А., Ткачука О. С.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1   на  рішення  Ленінського  районного  суду  м.  Запоріжжя  від 13  липня  2020  року  та  постанову Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна набутого у шлюбі,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2017  року   ОСОБА_2  звернулася  до  Ленінського  районного суду м. Запоріжжя  з  позовом  до   ОСОБА_1 про поділ майна набутого у шлюбі.  В  позові  зазначила, що  09  серпня  1997  року  вони  з  відповідачем   ОСОБА_1 уклали шлюб, який зареєстрований Маріупольському міському відділі реєстрації актів  громадянського стану Донецької області, актовий запис № 543. 11 червня 2015 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя шлюб між сторонами був розірваний. Від спільного подружнього життя вони мають двох дітей. Під час шлюбу, за спільні кошті був придбаний, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Згідно оформленого договору власником житлового будинку був зазначений ОСОБА_1 , але під час оформлення, позивачка, як його дружина надала згоду на придбання цього будинку, оскільки гроші було витрачено з сімейного бюджету, з продажу квартир. Згідно рішення Запорізької  міської  ради  від  27  грудня  2011  року  №  95/82  «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 » за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку 2310100000:04:032:0481 площею 0,0573 Га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Пізніше житловий будинок був збільшений. Добудовано дві кімнати, другий мансардний поверх. Вартість житлового будинку з гаражем, та приватизованою земельною ділянкою, після проведених покращень зроблених в житловому будинку та прибудові, згідно довідки агенції нерухомості складає 795 000 грн, що еквівалентно 30 000 доларів США. Також, крім житлового будинку за спільні родинні кошти було придбано автомобіль Mitsubishi Outlander, 2008 року випуску, державний номер автомобіля - НОМЕР_1 . Середньоринкова вартість автомобіля згідно аналізу аналогових продаж Інтернет журналу «АвтоБазар» складає 11000 доларів США, що еквівалентно 291 500,0 грн. Враховуючи, що зазначене вище майно було придбано під час шлюбу, позивачка вважає, що має право на визнання за собою права власності на 1/2 частини цього майна, або отримання грошової компенсації. Оскільки, відповідач використовує автомобіль за власними потребами, позивачка вважає за доцільне залишити автомобіль в його користуванні шляхом проведення компенсації його вартості за рахунок частки у житловому будинку. Враховуючи, що вартість автомобіля 11000 доларів США, а житлового будинку з землею та гаражем - 30000 доларів США, за рахунок залишення автомобіля відповідачу розподіл будинку можливо провести з розрахунку: 16/25 проти 9/25 відповідачу. Позивачка просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на 16/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з гаражем, та 16/25 частин земельної ділянки (кадастровий номер 2310100000:04:032:0481) загальної площі 0,0573 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), як майно набуте під час шлюбу з відповідачем.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2020 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна набутого у шлюбі задоволено частково.
В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 52,3 кв.м., жилою площею 28.5 кв.м, відомості про який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 82425.
В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля Mitsubishi Outlander, 2008 року випуску, державний номер автомобіля - НОМЕР_1 , сірого кольору.
В інший частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2020 року у цій справі залишено без змін. 
У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на рішення  Ленінського  районного  суду  м.  Запоріжжя  від 13  липня  2020  року  та  постанову Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків касаційної скарги.
У встановлений судом строк заявником виконані вимоги ухвали Верховного Суду від 24 грудня 2020 року.
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права (зокрема ст. 69, 70 СК України, ст. 328, 331, 376 ЦК України) та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме щодо можливості поділу неіснуючого в натурі об`єкта нерухомого майна (одноповерхового будинку), а існуючого у вигляді реконструйованого (самочинного) двоповерхового будинку, площа якого майже втричі перевищує площу демонтованого об`єкта нерухомості (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України). 
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга подана в межах строку встановленого статтею 390 ЦПК України та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати  з  Ленінського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу № 334/4220/18 за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна набутого у шлюбі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                          Є. В. Петров 
                                                                                                                                  А. А. Калараш
                                                                                                                                     О. С. Ткачук