УХВАЛА
28 січня 2021 року
м. Київ
справа № 1.380.2019.006028

адміністративне провадження № К/9901/1751/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської     О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Управління Служби безпеки України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня                 2020 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року в справі №1.380.2019.006028 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Управління Служби безпеки України у Львівській області (далі - УСБ України у Львівській області), у якому просила: 
- визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення повного розрахунку при звільненні: не виплати на день виключення зі списків одноразової грошової премії в розмірі місячного грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;
- стягнути середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку - 19 вересня 2019 року в розмірі   280126,08 грн із одночасною компенсацією сум податків з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15 січня 2004 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року, позов задоволено:
- визнано протиправною бездіяльність УСБ України у Львівській області щодо непроведення із ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні: невиплати на день виключення зі списків УСБУ у Львівській області (30 жовтня 2017 року) одноразової грошової премії в розмірі місячного грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;
- стягнуто з УСБ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 31 жовтня                     2017 року по 19 вересня 2019 року в розмірі 280126,08 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15 січня 2004 року.
14 січня 2021 року до Суду надіслано касаційну скаргу УСБ України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня                2020 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року в справі №1.380.2019.006028.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення повного розрахунку при звільненні; стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що підполковник юстиції ОСОБА_1 проходила військову службу в УСБ України у Львівській області.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті                 12 КАС України у системному зв`язку з приміткою до статті 50 Закону України "Про запобігання корупції" (у редакції, на момент відкриття провадження у справі), суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Ураховуючи характер спірних правовідносин і предмет позову, Суд дійшов висновку про наявність законних підстав уважати цю справу справою незначної складності.
Водночас передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, Судом не встановлені та скаржник на такі не посилається.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що підставою касаційного оскарження судових рішень є застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 18 березня 2020 року в справі №711/4010/13; від 27 квітня             2016 року в справі №6/113цс16; від 17 березня 2017 року в справі №6-259цс17; від             25 липня 2018 року в справі №522/993/17; від 26 лютого 2020 року в справі №821/1083/17; від 26 червня 2019 року в справі №761/9584/15ц; від 23 серпня                 2019 року в справі №2040/7697/16; від 30 січня 2019 року в справі №910/4518/16;            від 21 вересня 2020 року в справі №225/5266/18; від 30 листопада 2020 року в справі №480/3105/19. Одночасно скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що є взаємовиключними обставинами.
Також скаржник посилається на вимоги пункту  4  частини четвертої статті 328 КАС України. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи те, що скаржник, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, не указав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, установлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтями 248,  333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Управління Служби безпеки України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року в справі №1.380.2019.006028.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                                      С.А. Уханенко