Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2021 року
м. Київ
Справа № 161/17022/17
Провадження № 51-549 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 5 листопада 2020 року щодо нього, 
встановив:
За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня                     2019 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                                громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
засуджено за ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі – КК) та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Постановлено стягнути з                ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_5 – 30000 грн. моральної шкоди, із врахуванням часткового відшкодування останнім збитків в сумі 20000 грн., а саме стягнути 10000 гривень.
Згідно з вироком суду,   ОСОБА_6 із ОСОБА_4 11 серпня 2017 року, близько             23 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на проїзній частині вул. Карпенка-Карого, неподалік будинку №2 по вул. Декабристів у місті Луцьку, діючи умисно, групою осіб, з метою вчинення хуліганських дій, використовуючи зроблене потерпілим ОСОБА_7 зауваження щодо поведінки в якості малозначного та нікчемного приводу, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в нахабному виявленні зневажливого стану до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальноприйнятих норм поведінки і моральності, грубо порушуючи громадський порядок, виявляючи особливу зухвалість, нанесли численні удари руками по тілу ОСОБА_7 , а саме в ділянку обличчя, лівого передпліччя, лівої китиці, правого передпліччя, над ліктем, правого стегна над коліном, лівого коліна, лівої гомілки, чим спричинили тілесні ушкодження              у вигляді множинних саден та синців тіла, які згідно висновку судово-медичної експертизи №336 від 9 жовтня 2017 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тобто вчинили злочин, передбачений                             ч.2 ст. 296 КК України. 
УхвалоюВолинського апеляційного суду від 5 листопада 2020 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишено без змін. 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить ухвалу Волинського апеляційного суду від 5 листопада 2020 року щодо нього змінити та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. На думку засудженого, судами не в повній мірі враховано обставини, що пом`якшують покарання та дані про особу винного,  що призвело до явної несправедливості призначеного йому покарання. Своє виправлення засуджений вважає можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі із застосування положень ст. 75 КК.
Перевіривши доводи, наведені в  касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових                злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності                                    та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій,               їх небезпечності та даним про особу винного.
При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, вказаних вимог суд дотримався. 
Призначаючи ОСОБА_4  покарання, суд належним чином врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який раніше не судимий, вину визнав та щиро розкаюється у вчиненому, має постійне місце проживання та роботи, не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має позитивні характеристики, обставини, що пом`якшують покарання – щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, таку, що його обтяжує – вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, призначив йому покарання за               ч. 2 ст. 296 КК у виді позбавлення волі строком на 2 роки. 
Призначене ОСОБА_4 покарання за висновком суду першої інстанції є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, що відповідає вимогам ст. 65 КПК. 
Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість колегія суддів не вбачає. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі засудженого, оскільки він посилається на обставини, які вже були враховані судом при призначенні покарання, а інших доводів про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК, зі змісту касаційної скарги не вбачається. 
Переглянувши вирок суду за апеляційною скаргою засудженого, який не погоджується із призначеним йому покаранням, в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_4  в частині суворості призначеного покарання та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення обґрунтовано залишив вирок без змін.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції на підставі статті 414 КПК є невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Проте, переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішення судів апеляційної інстанцій, вмотивованість їх висновків засудженим у касаційній скарзі не наведено та судом касаційної інстанції не встановлено.
Ухвала апеляційного суду достатньо мотивована та відповідає вимогам                 ст. 419 КПК.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 5 листопада 2020 року щодо нього. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                         ОСОБА_3