ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року 
м. Київ
справа №2-а/1970/2272/11
адміністративне провадження №К/9901/33151/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об`єднання «Текстерно» про стягнення заборгованості, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року (судді: Ільчишин Н.В. (головуючий), Пліш М.А., Глушко І.В.) у справі № 2-а/1970/2272/11.

У С Т А Н О В И В:
І. Суть спору
Короткий зміст позовних вимог
1. Тернопільська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (далі - позивач, контролюючий орган, Тернопільська ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області) звернулась до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об`єднання «Текстерно» (далі - відповідач, ВАТ «ТО «Текстерно») про стягнення заборгованості.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем станом на 01.11.2016 перед бюджетами та державними цільовими фондами рахується заборгованість (яка є непогашеною) - 5   159 189,92 грн з них: 46 513,70 по комунальному податку; 803,65 грн по зборах за забруднення навколишнього природного середовища; 1   813 016,60 грн по земельному податку з юридичних осіб; 2 916,00 грн по податку з власників наземних транспортних засобів; 3   295 940,57 грн по податку на доходи фізичних осіб.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено повністю. Стягнено з ВАТ «ТО «Текстерно» (вул. Текстильна, 18, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ 00306650) на користь Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області (вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ 39502025) податковий борг у сумі 5   159 189,92 грн, в т.ч.: 46 513,70 грн по комунальному податку; 803,65 грн по зборах за забруднення навколишнього природного середовища; 1   813 016,60 грн по земельному податку з юридичних осіб;   2 916,00 грн по податку з власників наземних транспортних засобів; 3   295 940,57 грн по податку на доходи фізичних осіб. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем не було підтверджено, що станом на 24.12.2003 борг, по сплаті комунального податку, земельного податку, податку з транспортних засобів, був сплачений і зменшений до нуля.
4. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ВАТ «ТО «Текстерно» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просило скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області у повному обсязі.
5. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року апеляційну скаргу ВАТ «ТО «Текстерно» задоволено. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області відмовлено повністю. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване відсутністю правових підстав для задоволення заявленого контролюючим органом позову про стягнення із юридичної особи-платника податків сум податкового боргу, оскільки за першою податковою вимогою форми «Ю1» за №1/4 від 08.10.2001 та другою податковою вимогою форми «Ю1» за №2/529 від 08.11.2001, підтверджено факт сплати за зобов`язаннями, такі були перераховані відповідачем в попередніх податкових періодах, що підтверджується, зокрема, судовими рішеннями, які набрали законної сили та не спростовано позивачем належними та достатніми доказами.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції Тернопільська ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову   Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року та залишити в силі постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року у справі № 2-а/1970/2272/11.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ВАТ «ТО «Текстерно» (код ЄДРПОУ 00306650) зареєстроване як юридична особа та знаходиться на обліку у Тернопільській ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області.
Контролюючий орган зазначає, що за відповідачем станом на 01.11.2016 перед бюджетами та державними цільовими фондами рахується заборгованість (яка є непогашеною) - 5   159 189,92 грн з них: 46 513,70 по комунальному податку; 803,65 грн по зборах за забруднення навколишнього природного середовища; 1   813 016,60 грн по земельному податку з юридичних осіб; 2 916,00 грн по податку з власників наземних транспортних засобів; 3   295 940,57 грн по податку на доходи фізичних осіб. Також позивач зазначає, що перша податкова вимога форми «Ю1» за № 1/4 від 08.10.2001 отримана фінансовим директором відповідача Александровою К.Є. 09.10.2001, про що свідчить її особистий підпис на корінці вимоги. Друга податкова вимога форми «Ю1» за № 2/529 від 08.11.2001 надіслана рекомендованим поштовим відправленням та отримана ВАТ «ТО «Текстерно» 22.11.2001.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючий орган зазначаючи про обґрунтованість позовних вимог посилається на те, що друга податкова вимога від 08.11.2001 № 2/529 надіслана відповідачу 19.11.2001 та отримана ним 22.11.2001, на підтвердження вказує на наявність повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що з вказаного повідомлення про вручення поштового відправлення не можливо встановити, що поштове відправлення яке надсилалося разом з цим повідомленням, містило саме спірну податкову вимогу. Інших доказів, зокрема, журналу вихідної кореспонденції, які б відображали факт надіслання відповідачу спірної податкової вимоги, позивачем надано не було.
Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що обставини щодо надіслання вказаних податкових вимог уже були предметом дослідження у справі № 2а-1970/2472/12 за позовом Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області до ВАТ «ТО «Текстерно» про стягнення податкового боргу, по якій Вищий адміністративний суд України, погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, у своїй ухвалі від 06.10.2014 (провадження за               № К/800/31645/14) вказав, що позивач не надсилав відповідачу податкову вимогу про сплату боргу, а податкові вимоги 2001 року матеріалами справи не підтверджені. Тернопільська ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області не погодившись із рішеннями судів у вказаній справі зверталась із заявою про їх перегляд Верховним Судом України з підстав неоднакового застосування норм ПК України та КАС України. Однак, постановою Верховного Суду України від 07.07.2015 у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 у справі № 819/2448/15 за позовом Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області до ВАТ «ТО «Текстерно» про стягнення податкового боргу, встановлено, щодо земельного податку (код платежу 13050100) вимога № 1/4 від 08.10.2001 (перша вимога) в сумі 45969,51 грн; вимога   № 2/529 від 08.11.2001 (друга вимога) в сумі 91939,02 грн. Заборгованість по земельному податку до дати першої вимоги (до 08.10.2001) становить за період: за березень 2001 року - 45491,20 грн, за квітень 2001 року - 45969,51 грн, за травень 2001 року - 45969,51 грн, за червень 2001 року - 45969,51 грн, на загальну суму        187 399,73 грн. Вимога № 1/4 від 08.10.2001 (перша вимога) виставлена по земельному податку за липень 2001 року в сумі 45969,51 грн. Вимога № 2/529 від 08.11.2001 (друга вимога) сформована по земельному податку за період серпень-вересень 2001 року в сумі 91939,02 грн. Разом заборгованість становить                   325 308,26 грн. Дану суму заборгованості по земельному податку в розмірі               325 308,26 грн ВАТ «Текстерно» сплачено. Отже, борг по земельному податку, який міститься в першій податковій вимозі в сумі 45 969,51 грн та в другій податковій вимозі в сумі 91 939,02 грн, а також борг до виставлення першої вимоги в сумі         187 399,73 грн остаточно погашений ВАТ «ТО «Текстерно» 28 березня 2003 року. Таким чином, станом на 28 березня 2003 року податковий борг ВАТ «ТО «Текстерно» по земельному податку був зменшений до нуля. Щодо податку на додану вартість (код платежу 14010100) вимога № 1/4 від 08.10.2001 (перша вимога) в сумі 0,00 грн; вимога № 2/529 від 08.11.2001 (друга вимога) в сумі 152 327, 94 грн (142 453,00 грн - основний платіж, плюс 9 874,94 грн пеня). Заборгованість щодо ПДВ до дати другої вимоги (до 08.11.2001) по періодах становить: за травень 2001 року - 86 283,11 грн, за червень 2001 року - 265 161,00 грн, за липень 2001 року - 170 141,00 грн за серпень 2001 року -129 959,00 грн на загальну суму 651 544,11 грн. Вимога № 2/529 від 08.11.2001 (друга вимога) сформована за вересень 2001 року на суму                  142 453,00 грн та пеня 9874,94 грн на загальну суму 152 327,94 грн. Разом заборгованість становить 803 872,05 грн. Отже, борг по ПДВ, який міститься в другій податковій вимозі на загальну суму 152 327,94 грн сплачений в сумі 143 166,04 грн (основного платежу в сумі 142 453,00 грн та пені в сумі 713,04 грн) та борг, який виник до виставлення першої вимоги в сумі 651 544,11 грн погашений ВАТ «ТО «Текстерно» 18 лютого 2002 року. Підтвердженням сплати даної пені по ПДВ також є акт звірки розрахунків з бюджетом за 2002 рік станом на 16.12.2002 де зараховано з оплати на погашення пені суму 713,04 грн. Таким чином, станом на 18 лютого 2002 року податковий борг ВАТ «ТО «Текстерно» по ПДВ по основному боргу був зменшений до нуля, а несплачена сума по пені 9161,90 грн була заявлена в процедурі банкрутства ВАТ «ТО «Текстерно» у справі №1/Б-294 і в процесі відхилена судом (ухвала господарського суду Тернопільської області від 10.10.2003 у справі №1/Б-294, постанова Львівського апеляційного господарського суду від 24.12.2003 у справі №1/Б-294). Тобто, станом на 24 грудня 2003 року податковий борг ВАТ «Текстерно» по ПДВ по пені був зменшений до нуля.
Судом апеляційної інстанції щодо податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів (код платежу 12020100) встановлено, що вимога    № 1/4 від 08.10.2001 (перша вимога) в сумі 0,00 грн; вимога № 2/529 від 08.11.2001 (друга вимога) в сумі 7479,00 грн. Заборгованість по транспортному податку до формування другої вимоги (до 08.11.2001) по періодах становить: за другий квартал 2001 року (квітень-червень 2001 року) в сумі 4505,78 грн. Вимога № 2/529 від 08.11.2001 (друга вимога) сформована за третій квартал 2001 року (липень-вересень 2001 року) на суму 7479,00 грн. Разом заборгованість становить 11 984,78 грн, яку було сплачено. Борг по транспортному податку, який міститься в другій податковій вимозі на загальну суму 7479,00 грн був сплачений ВАТ «ТО «Текстерно» повністю 26 лютого 2002 року. Таким чином, станом на 26 лютого 2002 року податковий борг ВАТ «ТО «Текстерно» по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів був зменшений до нуля. Щодо комунального податку (код платежу 16010200) вимога № 1/4 від 08.10.2001 (перша вимога) в сумі 0,00 грн; вимога №2/529 від 08.11.2001 (друга вимога) в сумі 53,61 грн (пеня). Вимога №2/529 від 08.11.2001 (друга вимога) містить тільки пеню на суму 53,61 грн. Пеня не сплачена до порушення процедури по банкрутству, а заявлена позивачем в процедурі банкрутства і відхилена судом. На час порушення процедури про банкрутство ВАТ «ТО «Текстерно» у справі №1/Б-294 (ухвала господарського суду Тернопільської області від 11.06.2003 у справі №1/Б-294 про порушення провадження у справі про банкрутство) заборгованість по комунальному податку становила 100 664,23 грн, а була заявлена податковим органом в процедурі банкрутства ВАТ «ТО «Текстерно» у справі №1/Б-294 і ввійшла до конкурсних вимог податкового органу тільки сума       84 192,93 грн, податковим органом помилково не включено суму 16 471,30 грн (ухвала господарського суду Тернопільської області від 10.10.2003 у справі №1/Б-294; постанова Львівського апеляційного господарського суду від 24.12.2003 у справі №1/Б-294). Сума штрафної санкції в розмірі 17 014,33 грн та сума пені 30 936,27 грн (в тому числі і сума пені, яка міститься у другій податковій вимозі) були заявлені контролюючим органом, але в процедурі банкрутства ВАТ «ТО «Текстерно» у справі № 1/Б-294 відхилені судом (ухвала господарського суду Тернопільської області від 10.10.2003 у справі №1/Б-294; постанова Львівського апеляційного господарського суду від 24.12.2003 у справі №1/Б-294). Таким чином, станом на 24 грудня 2003 року податковий борг ВАТ «ТО «Текстерно» по комунальному податку (пеня) був зменшений до нуля.
Таким чином, податковий борг за двома податковими вимогами №1/4 від 08.10.2001 та №2/529 від 08.11.2001, а саме: земельний податок в сумі 137 908, 53 грн, ПДВ в сумі 152 327, 94 грн, державне мито в сумі 3 237,00 грн, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в сумі 7 479, 00 грн, комунальний податок в сумі 53,61 грн - 24 грудня 2003 року був зменшений до нуля (земельний податок 28.03.2003; ПДВ по основному боргу 18.02.2002; ПДВ по пені 24.12.2003; державне мито 16.12.2002; податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів 26.02.2002 року; комунальний податок 24.12.2003 року).
Судом апеляційної інстанції щодо податку на додану вартість в сумі 6   373 317,73 грн встановлено, що згідно вказаної постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015, в загальну суму позовних вимог контролюючим органом помилково включено суму 2 170 495,84 грн, яка включає в себе суми податку та штрафних санкцій, зазначених у вказаних судових рішеннях при розгляді справи про банкрутство відповідача, а саме: 651 958,48 грн включено до кредиторських вимог позивача і сплата та стягнення даної суми підпадали під дію мораторію, а саме згідно ухвали господарського суду Тернопільської області від 10.10.2003 у справі №1/Б-294 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 2412.2003 у справі №1/Б-294 сума 1  486 266, 83 грн основного боргу ввійшла до реєстру вимог кредиторів. Ухвалою господарського суду Тернопільської області у справі №1/Б-294 від 3 вересня 2015 року продовжено строк процедури санації ВАТ «ТО «Текстерно» на шість місяців, а саме: до 03.02.2016. 1 037 935, 82 грн штрафу та           394 535,69 грн пені були відхилені судом, а саме згідно постанови Львівського апеляційного господарського суду від 24 грудня 2003 року у справі №1/Б-294 сума 745 365, 37 грн пені та 1 197 062, 74 грн штрафних санкцій як грошові вимоги Державної податкової інспекції у м. Тернополі відносно боржника ВАТ «ТО «Текстерно» відхилені. 84 905, 87 грн пені не заявленої позивачем у справі №1/Б-294 про банкрутство ВАТ «ТО «Текстерно», і як наслідок погашеної відповідно до норм частини 2 статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в редакції що застосовується до ВАТ «Текстерно» у справі №1/Б-294 (ухвала господарського суду Тернопільської області від 10.10.2003 у справі №1/Б-294, постанова Львівського апеляційного господарського суду від 24.12.2003 у справі №1/Б-294, які набрали законної сили).
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем та вказує на неврахування судом апеляційної інстанції окремих положень Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а також надсилання позивачем відповідачу податкових вимог (які були отримані відповідачем) у відповідності до чинного законодавства, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.
9. Відповідач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.
10. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
11. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):
11.1. Пункт 54.1 статті 54.
Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
11.2. Пункт 57.1 статті 57.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
11.3. Пункти 59.1, 59.4 статті 59.
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в   порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
11.4. Підпункт 60.1.1 пункту 60.1 статті 60.
Податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.
11.5. Пункт 87.2 статті 87.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
11.6. Пункти 95.1-95.4 статті 95.
Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60  календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. 
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій
заставі. 
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу  державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом державної податкової служби.
Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
12. Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинній на момент розгляду судами справи):
12.1. Частина перша статті 72.
Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
13. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша   статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
14. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у адміністративному позові, запереченнях на апеляційну скаргу та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанції вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих сторонами та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).
15. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів погоджується з висновкам суду апеляційної інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача (юридичної особи-платника податків) відповідних сум податкового боргу, оскільки за першою податковою вимогою форми «Ю1» № 1/4 від 08.10.2001 та другою податковою вимогою форми «Ю1» за № 2/529 від 08.11.2001, факт сплати відповідачем за вказаними зобов`язаннями в попередніх податкових періодах підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили.
У справі, що розглядається, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що контролюючим органом не було підтверджено належними та достовірними доказами надсилання та отримання відповідачем другої податкової вимоги (від 08.11.2001№ 2/529). Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що обставини щодо надіслання вказаних податкових вимог були предметом дослідження у справі № 2а-1970/2472/12 за позовом Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області до ВАТ «ТО «Текстерно» про стягнення податкового боргу. У вказаній справі Вищий адміністративний суд України, погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, у своїй ухвалі від 06.10.2014 (провадження за               № К/800/31645/14) зазначив, що контролюючий орган не надсилав відповідачу податкову вимогу про сплату боргу, а податкові вимоги 2001 року не підтверджено. Тернопільська ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області не погодившись із рішеннями судів у справі № 2а-1970/2472/12 зверталась із заявою про їх перегляд Верховним Судом України, однак, постановою Верховного Суду України від 07.07.2015 у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.
Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що податковий борг за двома податковими вимогами №1/4 від 08.10.2001 та №2/529 від 08.11.2001, а саме: земельний податок, державне мито, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в сумі, комунальний податок за вказаними сумами був зменшений до нуля (земельний податок 28.03.2003; ПДВ по основному боргу 18.02.2002; ПДВ по пені 24.12.2003; державне мито 16.12.2002; податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів 26.02.2002; комунальний податок 24.12.2003), що підтверджується, зокрема, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 у справі                     № 819/2448/15 (рішення суду набрало законної сили) та не спростовано контролюючим органом жодними належними, допустимими та достовірними доказами.
Колегія суддів зазначає, що в касаційній скарзі не наведено обґрунтувань, в чому саме полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, тоді як позивач фактично просить здійснити переоцінку встановлених судом апеляційної інстанції, обставин справи. Судом апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як контролюючим органом, так і відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені доводи позивача в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків суду апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
16. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року слід залишити без задоволення.
17. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
18. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі № 2-а/1970/2272/11 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова