ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 178/1198/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянов А.С.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі  адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2020 ( суддя Берелет В.В.) в адміністративній справі за позовом  ОСОБА_1 до  Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Левченка Максима Євгенійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив скасувати постанову відповідача  від 21.08.2020 про притягнення позивача до  адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вищевказана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та підстави притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні. Зазначає, що дорога, яка походить по вул. Богатиря І. має № С04019 є дорогою обласного значення та перебуває у віданні Дніпропетровської обласної державної адміністрації, тому, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про автомобільні дороги» позивач не мав та не має можливості прийняти заходи по забезпеченню безпеки дорожнього руху та встановлення відповідних дорожніх знаків та дорожньої розмітки, що безпідставно не було враховано відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови. 
Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2020 позов задоволено.
Скасовано постанову серії ДП18 №789400 від 21 серпня 2020 року винесену інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Левченком М.Є. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП закрито.
В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції Національної поліції України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки  доводам та доказам наданим Департаментом патрульної поліції, які підтверджують правомірність прийняття відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.  
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що 21 серпня 2020 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Левченком М.Є. винесено постанову серії ДП18 №789400, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. 
Відповідно до змісту вказаної постанови, 21 серпня 2020 року о 09 год. 40 хв. в с.Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області по вул. Богатиря І., посадова особа ОСОБА_1 , будучи сільським головою Світлогірської сільської ради Криничанського району та відповідальною за експлуатаційний стан та утримання доріг, не вжив своєчасних заходів щодо заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху та не прийняв своєчасних заходів для відновлення безпечних умов для руху, не позначив небезпечну ділянку та не відновив дорожні знаки 5.35.1, 1.33, 3.29 ( з обох боків), дорожню розмітку 1.14.1 біля Світлогороської середньої школи Криничанського райну, чим порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху та ДСТУ3587-97.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з таких підстав.
Законом України «Про автомобільні дороги»  встановлено правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.
За змістом  статті 8 Закону України «Про автомобільні дороги»  автомобільні дороги загального користування поділяються на автомобільні дороги державного та місцевого значення.
Приписами  статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги»  визначено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.
Відповідно до положень  статті 17 Закону України «Про автомобільні дороги» управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.
Положеннями частини 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху у вигляді накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом правопорушень, передбачених даною  статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.
Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.
Суб`єктом правопорушень, передбачених частиною 1  статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення  є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів.
За приписами статті 14 Кодексу України про адміністративне правопорушення посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
З аналізу вищезазначених норм права слідує, що суб`єкт правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративне правопорушення  спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна  за додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів.
В спірному випадку адміністративне правопорушення полягає у тому, що позивач, будучі відповідальною посадовою особою за утримання певних ділянок дороги, не вжив своєчасно заходів щодо заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху та не прийняв своєчасних заходів для відновлення безпечних умов для руху, не позначив небезпечну ділянку та не відновив  відвідні дорожні знаки  та дорожню розмітку, чим порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху та ДСТУ3587-97.
Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією відповідача, що автомобільні дороги повинні утримуватися у належному стані, відповідно до вимог ПДР та ДСТУ.
В той же час, у межах цієї справи вирішуються питання щодо правомірності та обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 280 КУпАП  встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зміст постанови повинен відповідати вимогам статей  283,  284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі  статтею 9 КУпАП  є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Таким чином, відповідач, під час розгляду справи, був зобов`язаний з`ясувати, чи є особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винною у вчиненні адміністративного правопорушення (проступка).
В ході судового розгляду встановлено, що відповідачем, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не з`ясовано, чи належить до компетенції саме позивача, як посадової особи, обов`язок щодо додержання правил, норм і стандартів утримання зазначеної в оскаржуваній постанові дороги.
З дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису, наданого  Департаментом патрульної поліції, встановлено, що при  винесенні оскаржуваної постанови, позивач стверджував, що вказана дорога є дорогою обласного значення та  перебуває  у віданні Дніпропетровської обласної державної адміністрації, а тому позивач, як сільський голова не має можливості прийняти заходи по забезпеченню безпеки дорожнього руху та встановлення відповідних дорожніх знаків та дорожньої розмітки на вказаній ділянці дороги.
Проте, вказані доводи позивача не були прийняті  відповідачем до уваги.
Натомість, наданими позивачем доказами: розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 27.12.2017 № Р-688/0/3-17 та актом приймання-передачі від 27.12.2017, підтверджено, що автомобільна дорога загального користування місцевого значення С040619 АТ «Агротехсервіс» - Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області, що належить Службі автомобільних доріг у Дніпропетровській області, передана на баланс департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації. (а.с.34-37)
Також відповідно до довідки виконавчого комітету Світлогірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області  від 25.08.2020, дорога, яка проходить по вул. Богатиря Івана с. Світлогірське С040619 на балансі сільської ради не обліковується. (а.с.5)
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, і це не спростовано ані відповідачем, ані апелянтом, що Світлогірська сільська рада Криничанського району Дніпропетровської області, сільським головою якої є позивач,  не є балансоутримувачем дороги С040619.
Відповідачем, не надано жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП.
З огляду на вищенаведене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, об`єктивна сторона якого зазначена у спірній постанові, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП є неправомірною та підлягає скасуванню.
При цьому надаючи оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції не надано  оцінки доводам сторін, не вказано докази, які досліджувалися судом, не заначено мотиви прийняття чи відхилення  доводів та доказів, наданих сторонами, рішення суду першої інстанції не містить жодних мотивів, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Принцип, пов`язаний з незалежним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином  зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі  Серявін проти України). 
Враховуючи допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову. 
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.
Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2020  скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до  Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Левченка Максима Євгенійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною постанови задовольнити.
Скасувати постанову серії ДП18 №789400 від 21 серпня 2020 року винесену інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Левченком М.Є. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП закрити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та за приписами частини 3  статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України є остаточною та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров