ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 березня 2021 року           справа №428/5985/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.          
суддів:                       Блохіна А.А.
                             Сіваченка І.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєверодонецького міського суду Луганської області (суддя – Шубочкіна Т.В.) від 05 жовтня 2020 року (повний текст рішення складений 05 жовтня 2020 року) у справі №428/5985/20 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського рядового поліції 1 батальйону 1 роти Департаменту патрульної поліції УПП в Луганській області Сугако Андрія Олександровича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського рядового поліції 1 батальйону 1 роти Департаменту патрульної поліції УПП в Луганській області Сугако Андрія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАМ №2867452 від 24.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.; зобов`язання провести службове розслідування та у разі вчинення в діях інспектора поліції ознак дисциплінарного проступку притягнути винних осіб до дисциплінарної відповідальності; закриття справи за відсутності подій і складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Сєверодонецького міського суду Луганської області від 05 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що він не вчиняв порушення вимог п.п. 9.2. «б» ПДР України. Відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Позивач також вважає, що дії інспектора суперечать присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, Правилам етичної поведінки поліцейських затверджених Наказом МВС України №1179 від 09.11.2016 року.
Позивачем на адресу суду апеляційної інстанції надіслано заяву в якій останній просив розгляд справи проводити за його відсутністю.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2867452 від 24.07.2020 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн..
Наведена постанова була винесена відповідачем внаслідок встановленого порушення позивачем вимог п.п. 9.2. «б» ПДР України, а саме: позивач 24.07.2020 року о 08 год. 03 хвл. керуючи транспортним засобом PORSCHE CAYENNE державний номер НОМЕР_1 по вул.Єгорова,13, у м.Сєвєродонецьку не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч.
Відповідно до п. 15.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила№1306 водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема, перед перестроюванням, поворотом або розворотом. 
Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлена відповідальність за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. 
Відповідно до вимог статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 2 статті 122 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстр. в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N1408/27853,затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 2 і 3 статті 122, статті 126 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 2 статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених частиною 2 статті 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.
За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів. 
На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КпАП України, відповідачем до суду першої інстанції було надано відеофайли на DVD-R диску.
Апеляційним судом були оглянуті наведені відеофайли на DVD-R диску. Однак, відеозапис не дозволяє встановити факт здійснення позивачем правопорушення, а саме що позивач не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч.
На відеофайлах зафіксована саме процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КпАП України, відповідачем не надано.
Відповідно до ч. 2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому вимоги позивача про скасування спірної постанови підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Зобов`язання відповідача провести службове розслідування та у разі вчинення в діях інспектора поліції ознак дисциплінарного проступку притягнути винних осіб до дисциплінарної відповідальності не належить до компетенції суду, а тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.
На підставі вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення та прийняття нового рішення.
Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду першої інстанції та апеляційної інстанції позивачем було надмірно сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 420,40 грн., за подання апеляційної скарги у сумі 630,60 грн..
Оскільки апеляційну скаргу позивача задоволено та скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалене нове на його користь, то понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі, який встановлено законодавством, на загальну суму 1051,00 грн. мають бути присуджені на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєверодонецького міського суду Луганської області від 05 жовтня 2020 року у справі №428/5985/20 – задовольнити частково.
Рішення Сєверодонецького міського суду Луганської області від 05 жовтня 2020 року у справі №428/5985/20 – скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського рядового поліції 1 батальйону 1 роти Департаменту патрульної поліції УПП в Луганській області Сугако Андрія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАМ №2867452 від 24.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.; закриття справи за відсутності подій і складу адміністративного правопорушення – задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕАМ №2867452 від 24.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.. 
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції УПП в Луганській області (93100, Луганська обл., м.Лисичанськ, вул.Штейгерська,8) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,                                РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 1051,00 грн. (одна тисяча п`ятдесят одна гривня 00 копійок).
Повне судове рішення складено 25 березня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 25 березня 2021 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                                   Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                А.А. Блохін

                                                                                                                          І.В. Сіваченко