ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 753/13012/17
адміністративне провадження № К/9901/45420/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Желєзного І. В.,
суддів Чиркіна С.М., Шарапи В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Київської міської ради
на постанову Дарницького районного суду м. Києва у складі судді Шклянки М. П. від 22 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Мєзєнцева Є. І., Файдюка В. В., Чаку Є. В. від 19 лютого 2018 року
у справі № 753/13012/17
за позовом  ОСОБА_1 
до Київської міської ради
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У липні 2017 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Київської міської ради (далі також - відповідач, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 10 листопада 2016 року про приватизацію земельної ділянки площею 0,0913 га в АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача у місячний строк з моменту вступу постанови у законну силу розглянути на пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 від 10 листопада 2016 року про приватизацію земельної ділянки площею 0,0913 га в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, код земельної ділянки 90:282:0099, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:90:282:0099.
2. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року, позов задоволено повністю.
3. 22 березня 2018 року відповідачем подано до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року, у якій просить такі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
4. Ухвалою від 02 травня 2018 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі № 753/13012/17.
5. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 липня 2019 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Желєзного І.В., суддів: Шарапи В.М., Чиркіна С.М.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
6. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 27 жовтня 2003 року позивач отримав згоду від Дарницької районної у м. Києві Державної адміністрації на відведення йому у приватну власність земельної ділянки в АДРЕСА_1 .
7. На підставі доручення Київської міської ради від 10 лютого 2004 року № 225-КР розроблено проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 .
8. Відповідно до зазначеного проекту землеустрою позивачу відведено земельну ділянку розміром 0,0913 га у АДРЕСА_1 . Складено кадастровий план земельної ділянки, креслення, встановлено межові знаки та призначено кадастровий номер 8000000000:90:282:0099.
9. 27 серпня 2015 року службою містобудівного кадастру Департаменту містобудування і архітектури виконавчого органу КМДА надано згоду на відведення позивачу зазначеної ділянки за умови затвердження детального плану території.
10. 12 квітня 2011 року Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища (на підставі доручення Київської міської ради від 10 лютого 2004 року № 225-КР) надано висновок № 09-0615-В у якому зазначено, що позивачем в установленому порядку отримано позитивний висновок: ДП «Інститут Генерального плану міста Києва» від 26 лютого 2004 року №329; Головного державного санітарного лікаря м. Києва від 13 квітня 2004 року; Управління охорони навколишнього природного середовища від 05 травня 2004 року №071/04-4-19/1389; Головного Управління культури, мистецтв та охорони культурної спадщини від 20 вересня 2004 року та згоду Дарницької РДА від 27 жовтня 2003 року №16/КК-7214.
11.У висновку Головного управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища № 09-0615-В також вказано, що проект детального плану території Бортничі-Нижні - де розташована виділена земельна ділянка ще не затверджений сесією Київради. А тому, за умови затвердження детального плану території Головне управління не заперечуватиме проти виділення позивачу земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування садибного будинку.
12. 07 травня 2012 року позивач звернувся до начальника Головного Управління земельних ресурсів із заявою вх. № K-5190, у якій зазначив про те, що він планує на виділеній земельній ділянці побудувати житловий будинок.
13. 10 листопада 2016 року позивач повторно звернувся до Київської міської ради із заявою вх. № 300-1504, у якій просив надати рішення про передачу йому земельної ділянки площею 0,0913 га в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та про розгляд на пленарному засіданні сесії Київської міської ради його численних заяв про приватизацію земельної ділянки в АДРЕСА_1 площею 0,0913 га.
14. 02 грудня 2016 року позивачем отримано відповідь Департаменту земельних ресурсів КМДА - виконавчого органу Київської міської адміністрації про те, що його заява не винесена на розгляд пленарної сесії Київської міської ради.
ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
15. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що його права на приватизацію земельної ділянки безпідставно порушуються, оскільки відповідачем не розглядається його заява про передачу земельної ділянки площею 0,09 га у приватну власність для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.
16. Представник Київської міської Ради заперечував проти задоволення позовних вимог та просив у задоволені таких відмовити, оскільки відсутній затверджений Генеральний план території селища Бортничі Нижні, де знаходиться земельна ділянка позивача, а тому неможливо виділити позивачу земельну ділянку.
ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
17. Cуд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що Київська міська рада на протязі 13 років не розглянула заяви позивача про приватизацію земельної ділянки в Дарницькому районі м. Києва розміром 0.0913 га у 2-му провулку Левадному № 14 у Дарницькому районі м. Києва, чим порушила вимоги статті 118 Земельного кодексу України
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 
18. Відповідач у касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій та зазначає, що спірна земельна ділянка відноситься до проекту детального плану території району селища Бортничі Нижні щодо якої не затверджено детальний план території, а тому відповідач не може всупереч частини 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняти рішення про передачу позивачу земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 . Проект рішення про надання спірної земельної ділянки позивачу буде розглядатись після затвердження плану зонування або детального плану території, в межах якої розташована вищезазначена земельна ділянка або після прийняття Верховною Радою України закону щодо зупинення дії заборони на відведення земельних ділянок відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
19. Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
20. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21. Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
22. За змістом статті 3 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
23. Згідно з частиною 2 статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
24. Згідно із пунктом «б» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
25. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами врегульовано главою 19 ЗК України.
26. За змістом статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
27. Відповідно до пункту «г» частини 1 статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
28. Повноваження відповідних органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність встановлені статтями 118, 122 ЗК України.
29. Частиною 2 статті 118 ЗК України передбачено, що рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
30. Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
31. Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
32. Відповідно до частин 8 - 11 статті 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
33. Отже наведеними нормами права визначено процедуру одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.
34. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач 10 листопада 2016 року звернувся до Київської міської ради із заявою, у якій просив, зокрема, розглянути на пленарному засіданні сесії Київської міської ради питання щодо приватизації земельної ділянки в АДРЕСА_1 площею 0,0913 га, але така не винесена на розгляд пленарної сесії Київської міської ради.
35. Підпунктами «а», «б» частини 1 статті 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
36. За приписами статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою встановлена загальна компетенція сільських, селищних, міських рад, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
37. Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
38. Відповідно до частин 1 та 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
39. З огляду на те, що відповідач фактично не приймав рішення щодо заяви позивача (про що скаржником також зазначено у касаційній скарзі), то, на думку колегії суддів, з метою ефективного відновлення порушеного права, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що орган місцевого самоврядування зобов`язаний прийняти (розглянути) відповідне рішення.
40. При цьому, посилання судів в обґрунтування свого рішення про те, що з вини відповідача детальний план території Бортничі Нижні не затверджений сесією Київської міської ради, що перешкоджає у передачі позивачу у приватну власність виділеної земельної ділянки є безпідставними, оскільки рішення про відмову у задоволені заяви позивача з таких підстав прийнято не було.
41. Інші доводи скаржника не впливають на вказані висновки, оскільки предметом перевірки були дії (бездіяльність) відповідача щодо нерозгляду заяви позивача про передачу земельної ділянки у власність.
42. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
43. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 343, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             І. В. Желєзний
Судді:                                                                                                      С. М. Чиркін
                                                                                                        В. М. Шарапа