СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р.                                                                       Справа № 922/2462/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М., суддя  Попков Д.О. 
секретар судового засідання  Полупан Ю.В.
за участю представників:
позивача – Зучек Є.Н.,  виписка з ЄДРЮОФОП та ГФ, положення про юридичний відділ РВФДМУ по Харківській, Донецькій та Луганській областях №17-02 від 27.06.2019, наказ №126-к від 11.07.2019, довіреність №47 від 29.12.20, 
відповідача – Лучко Д.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №432 від 03.07.20007, ордер серія ХВ№992000012 від 29.09.2020,  
третьої особи – Терещенко К.І., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1681 від 04.04.2017, ордер серія ПТ№014257 від 22.12.2020,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (вх. №3200Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 19.10.2020 у справі №922/2462/20 (суддя Калініченко Н.В., повний текст рішення підписано 26.10.2020)
за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, м. Харків
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національного технічного університету  “Харківський політехнічний інститут”, м. Харків  
до  Фізичної особи-підприємця Пільгуй Романа Станіславовича, м. Харків 
про розірвання договору оренди та зобов`язання вчинити певні дії, -  

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Регіональне відділення Фонду державного майна по Харківській, Донецькій та Луганській областях, звернувся із позовом до відповідача, ФОП Пільгуй Р.С. про розірвання договору оренди №6601-Н від 20.09.2018 та зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме: звільнити державне окреме індивідуально визначене майно – нежитлові приміщення кім. № № 1-82, 1-82а, 1-83, 1-84, 1-84а, 1-85, 1-86, 1-87, 1-87а, 1-88, 1-88а, 1-89, 1-90, 1-91, 1-92, 1-93, розміщені на 1-му поверсі 5-поверхової будівлі гуртожитку №1, інв. №10132000001, літ.“Б-5”, пам`ятка архітектури, охоронний №14, загальною площею 307,10 кв. м., за адресою: місто Харків, вулиця Пушкінська, 79, шляхом підписання акту приймання-передачі з блансоутримувачем – НТУ “Харківській політехнічний інститут”. Крім того, позивач просить залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - НТУ “Харківській політехнічний інститут”. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.10.2020 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Позивач, РВ ФДМ по Харківській, Донецькій та Луганській областях, з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та винести нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник посилається на те, що на його думку, оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права,  а також свідчить про ігнорування судом першої інстанції необхідності з`ясування в повній мірі обставин, що мають значення для справи. Крім того, судом першої інстанції протиправно надано переваги доводам та припущенням відповідача. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом не було надано належної оцінки обставинам викладеним у звіті складеному за результатами проведеної перевірки, відповідно до якого було встановлено порушення орендарем умов договору оренди, а саме: використання орендованого майна не за цільовим призначенням та несвоєчасне страхування державного майна.  Так, за твердженням апелянта, державному бюджету нанесено збитки (наявний факт упущеної вигоди) у вигляді недоотриманої орендної плати за користування, зважаючи на те, що різниця між орендною ставкою, яку сплачує відповідач за договором оренди та орендної ставки, яка відповідає фактичному використанню орендованого державного майна складає 15%.    
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2020 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Барбашова С.В., Пелипенко Н.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та призначено її до розгляду на 22.12.2020. Сторонам по справі надано строк для подачі письмові пояснень, заперечень, відзивів на апеляційну скаргу та/або інші заяви/клопотання (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України).
14.12.2020 на адресу Східного апеляційного господарського суду від відповідача ФОП Пільгуй Р.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №12474), в якому останній просить апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 19.10.2020 залишити без змін, як законне та обґрунтоване.  
Також відзив на апеляційну скаргу надала третя особа по справі НТУ “Харківський політехнічний інститут” (вх.№12483 від 14.12.2020), в якому просить рішення Господарського суду Харківської області від 19.10.2020 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях залишити без задоволення.
Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2020 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Пелипенко Н.М., Попков Д.О., в зв`язку з відпусткою судді Барбашової С.В.
З метою повного, всебічного розгляду справи в судовому засіданні 22.12.2020 оголошено перерву до 21.01.2020.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі статтею 236 зазначеного Кодексу судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені норми зобов`язують суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, необхідних для правильного вирішення спору, на основі вичерпних і підтверджених висновків.
Як свідчать матеріали справи та підтверджується в ході її апеляційного розгляду, 20.09.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Харківській, Донецькій та Луганській областях (орендодавець, позивач у справі) та Фізичною особою - підприємцем Пільгуй Романом Станіславовичем (орендар, відповідач у справі) укладено договір оренди №6601-Н, у відповідності до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме визначене майно: нежитлові приміщення кім. № № 1-82, 1 -82а. 1-83, 1-84, 1 -84а, 1-85, 1-86, 1-87, 1-87а, 1-88, 1-88а, 1-89, 1-90, 1-91, 1-92, 1-93 розміщені на 1- му поверсі 5-поверхової будівлі гуртожитку № 1, інвент. №10132000001, літ. «Б-5», пам`ятка архітектури, охоронний №14, загальною площею 307,10 кв. м., за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 79, що перебуває на балансі Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (пункт 1.1. договору).
Сторони у договорі визначили, що майно передається в оренду з метою: розміщення суб`єктом господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення. Стан майна на момент укладення договору визначається в акті приймання-передачі згідно довідки балансоутримувача.
У розділі 2 договору сторони визначили умови передачі орендованого майна. Так, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна (п. 2.1).
Щодо орендної плати, то сторони дійшли згоди що вона визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої  постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку – серпень 2018 року – 6551,25 грн. (п. 3.1). 
Відповідач зобов`язався використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору та забезпечувати орендодавцю і балансоутримувачу доступ на об`єкт оренди з метою контролю за його використанням та виконанням умов договору, як це закріплено у п. 5.1.
Згідно пункту 5.8 договору протягом місяця після укладання цього договору орендар зобов`язується застрахувати орендоване майно /.../ і надавши орендодавцю копії страхового полісу і платіжного доручення.
Пункти 8.1., 8.3. договору визначають, що орендодавець має право контролювати з можливим залученням балансоутримувача виконання умов договору та використання майна, переданого в оренду за договором, і у разі необхідності спільно з балансоутримувачем вживати відповідних заходів реагування, шляхом візуального обстеження зі складанням акту обстеження.
Пункт 10.3. договору передбачає, що зміни до умов договору або його розірвання допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. Чинність цього договору припиняється достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду (пункт 10.6).
Цей договір укладено строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, що діє з 20.09.2018 до 20.09.2021.
Передача орендованого майна відбулася після підписання сторонами по договору акту приймання-передачі від 20.09.2018. 
17.01.2019 договір оренди нежитлового приміщення було пролонговано до 20.09.2028, про що між сторонами було укладено додаткову угоду.
Під час дії договору оренди, спеціалістами позивача було проведено контроль за станом та використання орендованого державного майна переданого в оренду відповідачу за договором та за результатами огляду приміщень і документального контролю виконання умов договору оренди були встановлені наступні порушення:
-        орендар використовує орендоване майно не за цільовим призначенням, чим порушує ч.1 ст.773 Цивільного кодексу України, п.п. 1.2, 5.1, 6.1. договору оренди;  
-      орендар має випадки несвоєчасного страхування державного майна, чим порушує п.5.8 договору, 
Результати проведеного комплексного контрольного огляду зазначеного об`єкта оренди та пропозиції щодо усунення виявлених недоліків були узагальнені у звіті від 11.12.2019, який було направлено на адресу відповідача. 
Крім того, листом №20*-03-02-04486 від 12.05.2020 позивач просив ФОП Пільгуя Р.С. прибути до Регіонального відділення для підписання звіту періодичного комплексного контролю з оглядом державного майна.
Проте, ФОП Пільгуй Р.С. із зауваженнями, викладеними у звіті не погодився, відмовився від його підписання та від пропозиції щодо добровільного розірвання договору оренди №6601-Н від 20.09.2018.
Вищенаведене стало підставою для звернення позивача до господарського суду із позовною заявою, в якій просить розірвати договір з посиланням на  статтю 651 Цивільного кодексу України, а також зобов`язати відповідача звільнити майно, посилаючись на порушення останнім істотних умов договору щодо використання державного майна.
Відповідач, в свою чергу,    проти позовних вимог заперечує, наполягає на тому, що він    належним чином виконує умови договору оренди, користується спірними приміщеннями за цільовим призначенням і не порушує істотних умов договору.
Приймаючи рішення господарський суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні заявленого позову, оскільки позивач не довів тих обставин, на які він посилається у позові, тобто не довів у встановленому порядку належними та допустимими доказами те, що відповідач істотно порушив умови договору оренди №6601-Н від 20.09.2018. За всіма фактичними обставинами спору суд першої інстанції визначився, що підстави для розірвання договору оренди відсутні.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частин першої та другої  статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Предметом спору у даній справі є розірвання договору оренди державного майна, отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми  Цивільного кодексу України,  Господарського кодексу України,  Закону України «Про оренду державного та комунального майна»  та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини.
В силу приписів ч. 1  ст. 283 Господарського кодексу України  та ч. 1  ст. 759 Цивільного кодексу України  за договором оренди (найму) одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Згідно з ч. ч. 1 та 3  ст. 291 Господарського кодексу України  одностороння відмова від договору оренди не допускається.
Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених  Цивільним кодексом України  для розірвання договору найму, в порядку, встановленому  статтею 188 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3  ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»  підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобов`язань. При цьому названа норма застосовується з урахуванням загальних положень  Господарського кодексу України  та  Цивільного кодексу України.
Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності (стаття 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).
Відповідно до  статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»  за договором оренди орендаря може бути зобов`язано використовувати об`єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, майно якого передано в оренду, та виробляти продукцію в обсягах, необхідних для задоволення потреб регіону. Орендар зобов`язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню. Орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.
Згідно зі  статтею 626 Цивільного кодексу України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша  статті 628 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковий до виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Із наданих сторонами до матеріалів справи документальних доказів вбачається, що відповідач своєчасно сплачує орендні платежі за договором оренди, і заборгованість із орендних платежів у відповідача перед позивачем відсутня.
Відповідно до  статті 773 Цивільного кодексу України  наймач зобов`язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.
Відповідно до  статті    651 Цивільного кодексу    України  зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Як вбачається зі змісту частини другої  статті 651 Цивільного кодексу України, чинним законодавством України під істотним розуміється таке порушення стороною умов договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.
Виходячи з аналізу зазначеної норми, сторона, яка ставить питання про дострокове розірвання договору, має довести істотне порушення договору другою стороною.
У відповідності до положень  статті 783 Цивільного кодексу України  наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.
Предметом даного судового розгляду є вимоги позивача про розірвання договору оренди №6601-Н від 20.09.2018. Проте, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведено у встановленому законом порядку наявність суттєвих порушень з боку відповідача умов укладеного між ними договору, враховуючи наступне.
Однією з підстав обґрунтування позовних вимог позивач визначає порушенням пунктів 1.2., 5.1., 6.1. договору, що призводить до недоотримання орендної плати до державного бюджету, оскільки відповідач, як орендар не використовує орендоване державне майно за цільовим призначенням. Так, у орендованому приміщенні розташовано стелаж із професійною косметикою, також містилось посилання на інтернет сайт, що підпадає під орендну ставку 18% відповідно до пункту 9 додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів №786 від 04.10.1995 "Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу".
Так, відповідно пункту 1.2 договору майно передається в оренду з метою: розміщення суб`єктом господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначені види діяльності Фізичної особи - підприємця Пільгуй Романа Станіславовича, а саме код КВЕД 96.02. (надання послуг перукарнями та салонами краси).
Пунктом  291.7  статті  291 Податкового кодексу України  визначений перелік побутових послуг населенню, які надаються першою та другою групами платників єдиного податку. Зокрема в підпункті 36 цього пункту зазначені "послуги перукарень".
Відповідно до Державного класифікатора видів економічної діяльності - ДК 009:2010 код 96.02 "надання послуг перукарнями та салонами краси" включає в себе миття волосся, підрівнювання та підстригання, укладання, фарбування, тонування, завивання, розпрямлення волосся та подібні види послуг, що їх надають для чоловіків та жінок, гоління та підрівнювання бороди, масаж обличчя, манікюр і педикюр, макіяж тощо.
Відповідно до Наказу Українського союзу об`єднань, підприємств та організацій побутового обслуговування населення №20 від 27.08.2000 затвердження інструкцій щодо надання окремих видів побутових послуг" затверджено Інструкція щодо надання перукарських, манікюрних та педикюрних послуг. Відповідно до пункту 3.3. вказаної Інструкції: Послуги надаються, як правило, з використанням матеріалів підприємства; допускається надання послуги з використанням матеріалів, наданих замовником.
Отже, факт розташування шафи з матеріалами не є підтвердженням нецільового використання орендованих приміщень або іншої діяльності відповідача.
Таким чином, господарський суд дійшов цілком обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, істотність порушення відповідачем у даній справі укладеного між сторонами договору оренди державного майна, адже акт обстеження орендованого майна не містить беззаперечних доказів про використання орендарем майна не за цільовим призначенням, передбаченим за умовами договору.
Стосовно того, що орендар має випадки несвоєчасного страхування державного майна, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до п. 5.8 договору орендар зобов`язується протягом місяця після укладання цього договору застрахувати майно не менше ніж на його вартість за висновком про вартість оцінки на користь балансоутримувача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди, у порядку, визначеному законодавством, і надати орендарю копії страхового полісу і платіжного доручення. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим.
Як-то визначено у позовній заяві, орендоване майно було застраховане орендарем протягом місяця відповідно до договору добровільного страхування майна №16101802 від 16.10.2018 (ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія») з 17.10.2018 по 20.08.2021 року, але копія платіжного доручення про сплату страхового внеску було надано лише 03.10.2019.
Дослідивши зміст наданого Регіональним відділенням звіту перевірки виконання умов договору оренди №6601-Н від 20.09.2018, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було порушено обов`язок стосовно своєчасного страхування орендованого майна визначений пунктом 5.8 договору. 
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що ані чинним законодавством України, ані умовами укладеного між сторонами договору прямо не передбачено його розірвання в разі порушення строків страхування майна (розділ 10 договору такої умови не містить).
Аналогічної позиції про те, що порушення строків страхування орендованого майна саме по собі не є підставою для розірвання договору оренди за умови, що на час вирішення спору об`єкт було застраховано, дотримується Верховний Суд у постановах від 29.04.2020р. у справі 910/7043/19, від    17.10.2019р. у справі №907/698/18.
В даному випадку, відповідно до пункту 10.3 договору: чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який було укладено договір; загибелі орендованого майно; достроково або за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; у разі смерті орендаря.
Проте, такої підстави для розірвання договору, як невчасне надання копії платіжного доручення за договором добровільного страхування майна законодавством не передбачено.
В даному випадку позовні вимоги позивача ґрунтуються саме на істотному порушенні умов договору, проте матеріалами справи не підтверджено істотного порушення відповідачем договору оренди, що в свою чергу виключає можливості розірвання договору на зазначених підставах.
Аналіз встановлених по справі обставин свідчить про те, що позивачем під час розгляду справи як в суді першої, так і апеляційної інстанції, не доведено у встановленому законом порядку наявність суттєвих та істотних порушень з боку відповідача умов укладеного між ними договору, у зв`язку з чим, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів апеляційної інстанції також дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення вимог позивача про розірвання спірного договору оренди та виселення відповідача з орендованого приміщення, у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.
Відповідно до статей 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Посилання скаржників в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Харківської області від 19.10.2020 у справі №922/2462/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача  задоволенню не підлягає.
Оскільки апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням   положень статті 129 ГПК України, здійснені   ними судові витрати за апеляційною скаргою - не відшкодовуються.
Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,    колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 19.10.2020 у справі №922/2462/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено   25.01.2021 

Головуючий суддя                                                                    О.А. Істоміна

Суддя                                                                                           Н.М. Пелипенко  

Суддя                                                                                           Д.О. Попков