ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 р. 	Справа № 520/166/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В.,  м. Харків, по справі № 520/166/20
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                     
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
16.12.2020 року ОСОБА_1 (далі – позивач) подана заява про заміну порядку та способу виконання рішення суду, в якій позивач просить суд встановити порядок та спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року у справі №520/166/20 наступним чином: стягнути з Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області на користь позивача розміру виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року у справі №520/166/20 у обсязі 14792,26 грн.;  накласти арешт та рахунки Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області з метою стягнення на користь позивача невиплаченої заборгованості за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року у справі №520/166/20 у обсязі 14792,26 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 року заяву ОСОБА_1 про заміну порядку та способу виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року по справі №520/166/20 залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 року у справі №520/160/20, постановити нову ухвалу, якою змінити порядок та спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року у справі №520/160/20, встановивши наступним чином: 
стягнути з Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області на користь позивача розміру виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року по справі №520/166/20 у обсязі 14792,26 грн.;
накласти арешт та рахунки Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області з метою стягнення на користь позивача невиплаченої заборгованості за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року по справі №520/166/20 у обсязі 14792,26 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції до розгляду заяви про заміну порядку та способу виконання рішення поставився формально, що унеможливило постановлення обґрунтованого та законного судового рішення.
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд: визнати противоправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України у Харківській області щодо ненарахування та невиплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року та зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року, яка визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року у справі №520/166/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено. Визнано бездіяльність Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року протиправною. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року, яка визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.
Рішення суду набрало законної сили та було звернено до примусового виконання.
Приймаючи рішення про залишення заяви позивача про заміну способу і порядку виконання рішення від 10.02.2020 року без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для встановлення чи зміни порядку або способу виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно із частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Відповідно до частини 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його не можливим.
При цьому, як зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти застосування судом нових заходів щодо його реалізації, у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком.
Такі заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.
Так, поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення – це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено КАС України. 
Також, колегія суддів зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Так, підставою для встановлення чи зміни порядку або способу виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.
Матеріалами справи встановлено, що виконавчий лист по справі №520/166/20 на даний час перебуває на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області.
В той же час, в матеріалах справи відсутні докази неможливості його виконання у спосіб, визначений в судовому рішенні.        
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції розглядаючи заяву позивача, не залучив Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області до участі у справі та не витребувано матеріали виконавчого провадження №АСВП 61694657, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті, торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, а також змінювати обраний судом при ухваленні цього рішення спосіб відновлення порушеного права позивача.
Так, матеріалами справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року у справі №520/166/20 задоволено позов та зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року, яка визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.
В свою чергу вимогою позивача, викладеною в заяві від 16.12.2020 року є стягнення з Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області на користь позивача розміру виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року у справі №520/166/20 у обсязі 14792,26 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зміна способу і порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року у справі №520/166/20 в частині вимог позивача, викладених в заяві від 16.12.2020 року не узгоджується зі змістом ст. 378 КАС України, оскільки по суті це є іншими позовними вимогами, ніж ті, що були предметом розгляду у справі № 520/166/20.
Оскільки судом першої інстанції не допущено порушення норм процесуального права, відсутні підстави для скасування ухвали від 24.12.2020 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 24.12.2020 року.
Відповідно до  ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 по справі № 520/166/20 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко