ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року	Львів	Справа № 380/4271/20 пров. № А/857/14728/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Марцинковської О.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області, 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року (суддя – Брильовський Р.М., час ухвалення – 08:54 год., місце ухвалення – м.Львів, дата складення повного тексту – 26.10.2020р.), 
в адміністративній справі №380/4271/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, 
про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

                                                         встановив:  

У червні 2020 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДПС у Львівській області, в якому просила: 1) скасувати рішення Личаківського управління Головного управління ДПС у Львівській області №1873/5/10/13-01-55-05 від 18 вересня 2019 року; 2) зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку третьої групи за ставкою 5% від доходу з 01 жовтня 2019 року; 3) стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Личаківського управління Головного управління ДПС у Львівській області №1873/5/10/13-01-55-05 від 18 вересня 2019 року. Зобов`язано Головне управління ДПС України у Львівській області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку третьої групи за ставкою 5% від доходу з 01 жовтня 2019 року. Стягнуто з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань 2102 грн. судового збору на користь позивача. 
З рішенням суду першої інстанції від 15.10.2020р. не погодився відповідач Головне управління ДПС у Львівській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає його таким, що постановлене з порушенням вимог матеріального та процесуального права, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що згідно даних інтегрованої картки платника податку ФОП ОСОБА_1 по єдиному податку з фізичних осіб позивачем подана податкова декларація з єдиного податку з фізичних осіб (річна 2018р.) з визначеною сумою податкового зобов`язання – 123970,74 грн., крайній термін сплати 21.02.2019р.. В рахунок сплати зазначеної суми задекларованої суми податкового зобов`язання позивачем проведено оплату на суму 41000,06 грн., 24893,7 грн., 30000 грн., зазначена оплата зараховано в рахунок погашення єдиного податку. Крім цього, зазначає, що кошти у сумі 82970,69 грн. сплачені згідно платіжного доручення №120 від 16.01.2019р. ФОП ОСОБА_1 на неправильні рахунки та згідно даних ITC «Податковий блок» на сьогоднішній день числяться у Розділі «Платежі до вияснення». У зв`язку з недоплатою визначеного податкового зобов`язання по податковій декларації з єдиного податку з фізичних осіб (річна 2018р.) виникла недоїмка на суму 28076,98 грн. - 21.02.2019р.; станом на 01.04.2019р. числилась недоїмка у сумі 15217,48 грн.; станом на 01.05.2019р. числилась недоїмка у сумі 1439,26 грн.; станом на 01.06.2019р. числилась недоїмка у сумі 79268,62 грн.; станом на 01.07.2019р. числилась недоїмка у сумі 63291,2 грн.; станом на 01.08.2019р. числилась недоїмка у сумі 27139,33 грн.; станом на 01.09.2019р. числилась недоїмка у сумі 7531,58 грн.. Вказує апелянт, що суд першої інстанції при винесені рішення не взяв до уваги, що 82970,69 грн. були сплачені позивачем повторно 09.10.2019р. згідно платіжного доручення №671 від 09.10.2019р.. Зарахування зазначених коштів відбулось не внаслідок перерахування помилково сплачених коштів з рахунку Галицького управління ГУ ДПС у Львівській області на рахунок Личаківського управління ГУ ДПС у Львівській області, а були повторно сплаченими. Таким чином, судом першої інстанції невірно було встановлено, що помилкова сплата коштів на неправильний рахунок є підставою для звільнення від обов`язку виконати податкове зобов`язання. У даному випадку сплата єдиного податку у сумі 82970,69 грн. відбулась лише 09.10.2019р.. Зазначає апелянт, що період, який брався до уваги податковим органом при скасуванні реєстрації платника податків, був період з 01.03.2019р. до 01.09.2019р., відповідно за зазначений період у ФОП ОСОБА_1 по податку "єдиний податок з фізичних осіб" числилась заборгованість у сумі 7531,58 гривень, що підтверджено інтегрованою карткою платника податку. Тому вважає апелянт, що судом першої інстанції протиправно не взято до уваги, що позивачем протягом двох кварталів підряд не вчинялись жодні дії для погашення зазначеної заборгованості ні шляхом подання заяви про перерахування помилково сплачених коштів, ні шляхом повторної сплати суми заборгованості. Актом про результати камеральної перевірки щодо порушення платником податку умов застосування спрощеної системи №5 від 18.09.2019р., встановлено порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання та існування податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Оскарженим рішенням анульовано реєстрацію позивача як платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку. Вважає скаржник зазначене рішення прийняте за наслідками перевірки факту наявності у платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Тому стверджує апелянт, що вказане рішення прийняте з урахуванням вимог порядку реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку, встановлених ст. 299 ПК України, є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Щодо порушення норм процесуального законодавства, то відповідач звертає увагу на те, що суд першої інстанції розгляд справи провів без виклику сторони, що є порушення  права доступу до суду. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 15.10.2020р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного. 

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 зареєстровано 17.10.2018 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізичну особу-підприємця (а.с. 8). 
Основним видом економічної  діяльності за КВЕД 55.10 є діяльність готелів і подібних засобів тимчасового  розміщування. 
Суд встановив та не заперечується відповідачем, що з моменту реєстрації (17.10.2018) до 2019 року ФОП ОСОБА_1 перебувала на обліку у Галицькому управлінні ГУ ДФС у Львівській області, зокрема у зв`язку з невірним внесенням адреси проживання. У подальшому ФОП ОСОБА_1 була взята на обліку у Личаківське управлінні ГУ ДФС у Львівській області. 
21.01.2019 ФОП ОСОБА_1 подала податкову декларацію платника єдиного податку з фізичних осіб за 2018 рік з визначеною сумою податкового зобов`язання – 123970,74 грн., крайній термін сплати 21.02.2019 року (а.с. 13). 
18.12.2018 ФОП ОСОБА_1 сплачено на рахунок УДКСУ у Галицькому районі м. Львова 41000,06 грн. єдиного податку з підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за листопад 2018 року (а.с. 17). 
16.01.2019 ФОП ОСОБА_1 сплачено на рахунок УДКСУ у Галицькому районі м. Львова 82970,69 грн. єдиного податку з підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за грудень 2018 року (а.с. 18). 
15.02.2019 ФОП ОСОБА_1 сплачено на рахунок УДКСУ у Личаківському районі м. Львова 24893,70 грн. єдиного податку з підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за січень 2019 року (а.с. 18). 
18.02.2019 ФОП ОСОБА_1 сплачено на рахунок УДКСУ у Личаківському районі м. Львова 30000 грн. єдиного податку з підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за січень 2019 року (а.с. 19). 
18.09.2019 Личаківським управлінням Головного управління ДПС у Львівській області проведено камеральну перевірку щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи, за результатами якої складено акт перевірки №5 (а.с. 11-13). 
Перевіркою встановлено, що позивачем не сплачено протягом двох послідовних кварталів податкові зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб – 7531,60 грн. (абз.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України). 
На підставі акта перевірки №5 від 18.09.2019 Личаківським управлінням Головного управління ДПС у Львівській області прийнято рішення №1873/5/10/13-01-55-05 про  анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку (а.с. 10). 
Підставою для прийняття відповідного рішення є висновки контролюючого органу щодо наявності у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що станом на 01.09.2019 року становить 7531,60 грн.. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулася до адміністративного суду. 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. 
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі – ПК України), що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства. 
Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 ст.4 ПК України встановлено, що кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього  Кодексу. 
Згідно з приписами пп.16.1.3 та 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. 
Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. 
Пунктом 54.1 ст.54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. 
Згідно із п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно з пунктом 291.1 статті 291 ПК України, у цій главі встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку. 
Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (пункт 291.2 статті 291 ПК України). 
У пункті 291.3 статті 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. 
Пунктом 291.4 ст.291 ПК України визначено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:  1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень; 2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень. Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи; 3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень; 4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники: а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків; б) фізичні особи - підприємці, які провадять діяльність виключно в межах фермерського господарства, зареєстрованого відповідно до Закону України "Про фермерське господарство", за умови виконання сукупності таких вимог: здійснюють виключно вирощування, відгодовування сільськогосподарської продукції, збирання, вилов, переробку такої власновирощеної або відгодованої продукції та її продаж; провадять господарську діяльність (крім постачання) за місцем податкової адреси; не використовують працю найманих осіб; членами фермерського господарства такої фізичної особи є лише члени її сім`ї у визначенні частини другої статті 3 Сімейного кодексу України; площа сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду у власності та/або користуванні членів фермерського господарства становить не менше двох гектарів, але не більше 20 гектарів. 
Відповідно до п.294.1 ст.294 Податкового кодексу України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал. 
Згідно з п.294.2 ст.294 Податкового кодексу України, податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду. Попередній податковий (звітний) рік для новоутворених сільськогосподарських товаровиробників - період з дня державної реєстрації до 31 грудня того ж року. Податковий (звітний) період для сільськогосподарських товаровиробників, що ліквідуються, - період з початку року до їх фактичного припинення. 
Для зареєстрованих в установленому порядку фізичних осіб - підприємців, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому особу зареєстровано платником єдиного податку (абз.1 п.294.4 ст.294 Податкового кодексу України). 
Згідно з пунктом 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України, до третьої групи платників єдиного податку, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, віднесені фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень. 
За положеннями пункту 299.2 статті 299 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку. 
Згідно з пунктом 3 підпункту 299.10 цієї ж статті ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу. 
Відповідно до підпункту 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 ст.298 ПК України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів. 
Відповідно до абзацу 1 пункту 299.11 статті 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом. 
Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу за умови наявності у платника єдиного податку податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів. Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку. 
При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведення перевірки порушень платником єдиного податку вимог, встановлених цією главою 1. Спрощена система оподаткування, обліку та звітності, розділу XIV. Спеціальні податкові режими ПК України. 
Судом встановлено, що 21.01.2019 ФОП ОСОБА_1 подала податкову декларацію платника єдиному податку з фізичних осіб за 2018 рік з визначеною сумою податкового зобов`язання – 123970,74 грн., крайній термін сплати 21.02.2019р.. 
18.12.2018 ФОП ОСОБА_1 сплачено на рахунок УДКСУ у Галицькому районі м. Львова 41000,06 грн. єдиного податку з підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за листопад 2018 року. 
16.01.2019 ФОП ОСОБА_1 сплачено на рахунок УДКСУ у Галицькому районі м. Львова 82970,69 грн. єдиного податку з підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за грудень 2018 року. 
15.02.2019 ФОП ОСОБА_1 сплачено на рахунок УДКСУ у Личаківському районі м. Львова 24893,70 грн. єдиного податку з підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за січень 2019 року. 
18.02.2019 ФОП ОСОБА_1 сплачено на рахунок УДКСУ у Личаківському районі м. Львова 30000 грн. єдиного податку з підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за січень 2019 року. 
Суд першої інстанції правильно зауважив, що підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку стала наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. 
Так, станом на 01.04.2019 за ФОП ОСОБА_1 числилась недоїмка у сумі 15217,48 грн.. 
У період з 05.03.2019 по 07.05.2019 позивачем здійснено оплату податку у сумі 12859,5 грн., 13778,22 грн., 3702,05 грн.. 
Станом на 01.05.2019 за ФОП ОСОБА_1 числилась недоїмка у сумі 1439,26 грн.. 
ФОП ОСОБА_1 подана податкова декларація за І квартал 2019р. з визначеною сумою податкового зобов`язання - 81531,41 грн., крайній термін сплати 20.05.2019р.. 
В рахунок сплати зазначеної суми задекларованого податкового зобов`язання ФОП ОСОБА_1 проведено оплату лише 05.06.2019 на суму 15977,42 грн., 10.07.2019 на суму 36151,87 грн., 06.08.2019 на суму 15439,09 грн., 06.08.2019 на суму 60000 грн.. 
Станом на 01.06.2019 за ФОП ОСОБА_1 числилась недоїмка у сумі 79268.62 грн.; станом на 01.07.2019 у сумі 63291,2 грн.; станом на 01.08.2019 у сумі 27139,33 грн.. 
Подана ФОП ОСОБА_1 податкова декларація за півріччя 2019 р. з визначеною сумою податкового зобов`язання - 55831,34 грн., крайній термін сплати 19.08.2019р.. 
В рахунок сплати зазначеної суми задекларованого податкового зобов`язання ФОП ОСОБА_1 проведено оплату лише 20.09.2019 на суму 20066,11 грн.. 
Станом на 01.09.2019 за ФОП ОСОБА_1 числилась недоїмка у сумі 7531,58 грн.. 
Проте, зазначена заборгованість виникла у зв`язку з помилковою сплатою позивачем  16.01.2019 на рахунок УДКСУ у Галицькому районі м.Львова 82970,69 грн. єдиного податку з підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за грудень 2018 року. 
Судом з`ясовано, що сплата єдиного податку на рахунок УДКСУ у Галицькому районі м.Львова була зумовлена тим, що з моменту реєстрації (17.10.2018) до 2019 року ФОП ОСОБА_1 перебувала на обліку у Галицькому управлінні ГУ ДФС у Львівській області, зокрема, у зв`язку з невірним внесенням державним реєстратором адреси її проживання. У подальшому ФОП ОСОБА_1 була взята на облік у Личаківське управлінні ГУ ДФС у Львівській області. 
Суд першої інстанції вірно керувався практикою Верховного Суд, що наведена у постанові від 15 травня 2018 року (справа №813/676/17), дійшовши висновку, що сплата коштів до відповідного бюджету (місцевого бюджету) за податковими зобов`язаннями здійснена своєчасно, оскільки кошти (єдиний податок з фізичних осіб), хоч і не перераховані на рахунок в органи казначейства, відкритий для сплати єдиного податку до бюджету, однак помилкове зазначення рахунку не призвело до ненадходження коштів на єдиний казначейський рахунок, та як наслідок до відповідного місцевого бюджету. А тому сплата коштів на неправильний рахунок не може вважатися підставою для висновку про несплату позивачем податкового зобов`язання та застосування до нього відповідних санкцій. 
Платіжне доручення від 15.01.2019 №120 на сумі 82970,69 грн. свідчить про перерахування позивачем коштів з одного бюджетного рахунку на іншій та підтверджує факт виконання обов`язку платника податків сплати таких платежів. 
Згідно з висновком Верховного Суду (постанова від 27.03.2018 у справі №805/171/17-а) чинне законодавство передбачає відмінні за своїм змістом поняття: "сплата податку" та "зарахування податку". Сплата податку платником відбувається шляхом подання до установи банку платіжного доручення. Відносини щодо зарахування платежів на єдиний казначейський рахунок є бюджетними правовідносинами і здійснюються вони без безпосередньої участі платника податків і зборів (обов`язкових платежів). 
З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем безпідставно прийнято спірне рішення №1873/5/10/13-01-55-05 від 18 вересня 2019 року, тому таке є протиправним та підлягає скасуванню, визнавши позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. 
Відповідно частин 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Щодо покликань апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку із розглядом справи без виклику сторони, то такі колегією суддів відхиляються наступним. 
В матеріалах справи є ухвала суду першої інстанції від 06 липня 2020 року про перехід до розгляду справи №380/4271/20 зі спрощеного до загального позовного провадження та призначення на 13.08.2020 року підготовче засідання (а.с. 56). 
Згідно протоколу судового засідання від 13.08.2020 року розгляд підготовчого засідання у справі проведено з участю представника відповідача та відкладено на 18.08.2020 року і на 20.08.2020 року, про що були повідомлені сторони (а.с. 74-77). 
Судове засідання з розгляду вказаної справи 15.10.2020 року по суті позовних вимог було проведено з участю представника відповідача (а.с. 119-120). 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд         

                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області – залишити без задоволення. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року в адміністративній справі №380/4271/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови складено 05.03.2021 року