П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

        27 січня 2021 року                                                                                                  місто Київ 
 
Єдиний унікальний номер справи 761/25534/13-ц
Номер провадження  22-ц/824/398/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Вербової І.М.,  суддів Саліхова В. В., Шахової О. В., 
 
за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,
 
вивчивши апеляційну скаргу Гитченка Сергія Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Осаулова А. А., у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Амборського Андрія Вікторовича у виконавчому провадженні № 48144263, стягувач: ОСОБА_2 , боржник: ОСОБА_3 ,
 
в с т а н о в и в :
 
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою, з урахуванням подальших уточнень, на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Амборського Андрія Вікторовича у виконавчому провадженні №48144263, стягувач: ОСОБА_2 , боржник: ОСОБА_3 .
 
Вказана скарга обґрунтована тим, що на підставі виконавчого листа № 761/25534/13-ц виданого Шевченківським районним судом міста Києва державним виконавцем була прийнята постанова № 48144263 від 24 червня 2020 року про стягнення виконавчого збору, на підставі якої відкрито виконавче провадження № 62414806, та постанова № 48144263 від 24 червня 2020 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на підставі якої було відкрито виконавче провадження № 62414806. Разом з тим, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року виконавчий лист № 761/25534/13-ц визнано таким, що не підлягає виконанню.  
 
Заявник зазначає, що в постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем вказано суму боргу у гривні, однак в оскаржуваних постановах виконавчий збір нараховано не на суму боргу в гривні, а на суму боргу в доларах при цьому не вказавши норму закону, яка б надавала право нараховувати виконавчий збір не на суму боргу у гривні. 
 
На думку заявника, оскаржувані постанови прийняті з урахуванням незаконно внесених змін на підставі постанови від 24 червня 2020 року ВП № 48144263 про зміну (доповнення) реєстраційних даних, а відтак підлягають скасуванню. 
 
Заявник зазначає, що сума боргу яка підлягала стягненню за виконавчим листом № 761/25534/13-ц від 25 травня 2015 року була погашена в повному обсязі до вжиття державним виконавцем заходів примусового стягнення у 2020 році і до прийняття оскаржуваних постанов. 
 
Так, 02 серпня 2018 року боржник добровільно виконав свої зобов`язання за межами виконавчого провадження, тому фактично стягнута державним виконавцем сума боргу на який останній міг би нарахувати 10 % виконавчого збору, відсутня.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року (т. І а.с. 243) провадження в частині вимог скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанов старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Амборського Андрія Вікторовича у виконавчому провадженні № 48144263 від 24 червня 2020 року про стягнення виконавчого збору та від 24 червня 2020 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, закрито.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року (том I а.с. 244-248) у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування постанов від 24 червня 2020 року старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Амборського Андрія Вікторовича у виконавчому провадженні № 48144263, відмовлено.
 
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 07 грудня 2020 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу у якій просив ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборського Андрія Вікторовича від 24 червня 2020 року ВП № 48144263 про зміну (доповнення) реєстраційних даних; від 24 червня 2020 року ВП № 48144263 про поновлення вчинення виконавчих дій; від 24 червня 2020 року ВП № 48144263 про зміну сторони виконавчого провадження; від 24 червня 2020 року ВП № 48144263 про закінчення виконавчого провадження.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в березні 2020 року державного виконавця було повідомлено про те, що 02 серпня 2018 року боржник добровільно та в повному обсязі виконав своє зобов`язання перед стягувачем, після чого, державний виконавець повинен був закінчити виконавче провадження, що зроблено не було, у зв`язку чим, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року виконавчий лист № 761/25534/13-ц про стягнення з боржника заборгованості було визнано таким, що не підлягає виконанню.
 
Скаржник зазначає, що в постанові про відкриття виконавчого провадження від 21 липня 2015 року ВП № 48144263, державним виконавцем вказано суму яка підлягає стягненню в гривні, однак в оскаржуваних постановах виконавчий збір безпідставно нараховано на суму боргу в доларах.
 
Скаржник зазначає, що в суді першої інстанції державний виконавець визнав, що він не вносив зміни в постанову від 21 липня 2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 48144263, тим самим останній не виявив жодних порушень. Разом з тим, 24 червня 2020 року під час дії постанови про зупинення виконавчих дій, державний виконавець без поновлення виконавчого провадження в порушення ст.ст. 34, 35, ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»  та ч. 2 ст. 19 Конституції України, прийняв постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних.
 
Крім того, на думку скаржника, оскаржувані постанови прийняті державним виконавцем з урахуванням протиправно внесених змін на підставі постанови про зміну (доповнення) реєстраційних дій від 24 червня 2020 року ВП № 48144263, що не було досліджено судом під час ухвалення оскаржуваної ухвали.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
Відзиву подано не було.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні  з повідомленням учасників справи.
 
У судовому засіданні представник відповідача скаржника - адвокат Гитченко С. О. підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
 
 Старший державний виконавець Амборський А. В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
 
Стягувач ОСОБА_2 та боржник ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не зявились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом телефонного зв`язку, у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність  підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані заявником виконавчі дії були вчинені з дотриманням вимог закону та направлені виключно на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
 
Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
 
Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві  від 21 липня 2015 року відкрито виконавче провадження № 48144263 з виконання виконавчого листа № 761/25534/13-ц виданого 25 червня 2015 року про стягнення боргу у розмірі 4 907 179 грн. 77 коп.; боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ПАТ «КБ «Надра» (т. І а.с. 18).
 
02 серпня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про повне виконання зобов`язань за кредитним договором № 67/П/76/2007-840 від 29 листопада 2007 року (т. І а.с. 108).
 
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26 травня 2020 року (ВП № 48144263) зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 761/25534/13-ц виданого 25 червня 2015 року про стягнення боргу в розмірі 4 907 179 грн. 77 коп. (т. І а.с. 114). 
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року  замінено сторону стягувача ПАТ «КБ «Надра» у виконавчих провадженнях відкритих на підставі виконавчих листів виданих Шевченківським районним судом міста Києва по справі № 761/25534/13-ц його правонаступником ОСОБА_2 (т. І а.с. 19).
 
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24 червня 2020 року (ВП № 48144263) внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження (т. І а.с. 118-119).
 
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24 червня 2020 року (ВП № 48144263) поновлено вчинення виконавчих дій (т. І а.с. 121-122).
 
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24 червня 2020 року (ВП № 48144263) замінено сторону стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника - ОСОБА_2 (т. І а.с. 124-125).
 
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24 червня 2020 року (ВП № 48144263) закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 761/25534/13-ц виданого 25 червня 2015 року (т. І а.с. 127-128).
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №761/25534/13-ц, виданий Шевченківським районним судом міста Києва 25 червня 2015 року на примусове виконання рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №67/П/76/2007-840 від 29 листопада 2007 року в сумі 613 719, 41 дол. США, що еквівалентно 4 907 177 грн. 77 коп. та судовий збір у розмірі 3 441 грн.; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №761/25534/13-ц, виданий Шевченківським районним судом м. Києва 25 червня 2015 року на примусове виконання рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №67/П/76/2007-840 від 29 листопада 2007 року в сумі 613 719, 41 дол. США, що еквівалентно 4 907 177 грн. 77 коп. та судовий збір у розмірі 3 441 грн. (т. І а.с. 162-164).
 
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
 
Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.
 
Згідно з абзацом 2 пункту 14 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.
 
Так, з матеріалів справи вбачається, що резолютивна частина постанови про відкриття виконавчого провадження № 48144263 від 21 липня 2015 року з виконання виконавчого листа № 761/25534/13-ц (т. І а.с. 83-84) не в повній мірі відповідає резолютивній частині виконавчого листа № 761/25534/13-ц, у зв`язку з чим, 24 червня 2020 року державним виконавцем прийнято постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних у виконавчому провадженні № 48144263. Таким чином, вказаною постановою, державний виконавець виклав резолютивну частину постанови у відповідності до виконавчого листа №761/25534/13-ц.
 
В усіх наступних постановах: про поновлення вчинення виконавчих дій, заміну сторони виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження, резолютивна частина виконавчого документа вказана правильно.
 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 24 червня 2020 року у ВП № 48144263 прийнята державним виконавцем у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.
 
Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
 
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.
 
Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року замінено сторону стягувача ПАТ «КБ «Надра» у виконавчих провадженнях відкритих на підставі виконавчих листів виданих Шевченківським районним судом міста Києва по справі № 761/25534/13-ц його правонаступником ОСОБА_2 , на підставі якої, державним виконавцем у відповідності до приписів ст. 15  Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 12 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень прийнято постанову про заміну сторони виконавчого провадження від 24 червня 2020 року у ВП №  48144263. Таким чином, вказана постанова була прийнята державним виконавцем у відповідності до норм чинного законодавства України.
 
Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову. 
 
Так, з матеріалів справи вбачається, що вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 761/25534/13-ц у виконавчому провадженні  № 48144263 було зупинено у зв`язку із зверненням ОСОБА_2 до суду із заявою про заміну сторони у даному виконавчому провадженні.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року замінено сторону стягувача ПАТ «КБ «Надра» у виконавчих провадженнях відкритих на підставі виконавчих листів виданих Шевченківським районним судом міста Києва по справі № 761/25534/13-ц його правонаступником ОСОБА_2 .
 
Таким чином, підстави для зупинення виконавчого провадження № 48144263 відпали у зв`язку з чим, 24 червня 2020 року державний виконавець у відповідності до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» прийняв постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні  № 48144263.
 
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
 
Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
 
Так, з матеріалів справи вбачається, що 02 серпня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про повне виконання зобов`язань за кредитним договором № 67/П/76/2007-840 від 29 листопада 2007 року. Разом з тим, сторону стягувача у виконавчому провадженні № 48144263, з ПАТ «КБ «Надра» на ОСОБА_2 було замінено ухвалою  Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року, яка була отримана державним виконавцем 24 червня 2020 року (т. І а.с. 115-116), після чого, державним виконавцем у відповідності до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.
 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанови: про зміну (доповнення) реєстраційних даних; про поновлення вчинення виконавчих дій; про заміну сторони виконавчого провадження; про закінчення виконавчого провадження, прийнятті державним виконавцем у відповідності до вимог Закону «України про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, а відтак, підстави для задоволення даної скарги, відсутні.
 
Колегія суддів ставиться критично до досилання скаржника на те, що виконавче провадження № 48144263 мало бути закрите державним виконавцем у березні 2020 року, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 набула статусу стягувача у даному виконавчому провадженні на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року, яка була отримана державним виконавцем 24 червня 2020 року після чого, у відповідності до положень ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. 
 
Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних було прийнято державним виконавцем під час дії постанови про зупинення виконавчих дій, чим порушено ст.ст. 34, 35, ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»  та ч. 2 ст. 19 Конституції України, оскільки вжиття державним виконавцем заходів щодо внесення зміни (доповнення) реєстраційних даних не є заходами примусового виконання.Крім того, зазначена постанова була винесено в один день з постановою про поновлення вчинення виконавчих дій, а тому відсутні підстави вважати, що постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних була прийнято державним виконавцем саме під час дії постанови про зупинення виконавчих дій.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
 
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим. 
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова

Судді:                                                                                                           В. В. Саліхов 

                                                                                                                О. В. Шахова