Справа № 465/2991/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О. 
Провадження № 33/811/1318/20                 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

       27 січня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі ОСОБА_1 розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 10 серпня 2020 року, 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.
Згідно постанови,  ОСОБА_1 21.05.2020 о 10:20 год. по вул.Наукова, 43, у м.Львові, керував транспортним засобом марки «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло та порушення координації рухів. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. 
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Вважає дану постанову незаконною з наступних доводів та підстав.
Судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч.1 ст.130, ст.251, ч.1 ст.256 КУпАП, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, порушено норми ст.252, ст.268 КУпАП.
Наголошує на тому, що не відмовлявся від проходження жодного з видів огляду, ніхто такий огляд йому не пропонував, а свідків, які значаться по справі як свідки його відмови від огляду, при зупинці транспортного засобу під його керуванням взагалі не було.
Звертає увагу, що в поясненнях свідків, значиться лише, що він відмовився від проходження огляду, з використанням технічного засобу, а це є його правом і не утворює складу правопорушення, та суперечить вимогам п. 8 Порядку направлення.
Він не був присутній при розгляді справи та прийнятті постанови, оскільки не отримував судові виклики згідно ст.268 КУпАП.
Апеляційним судом справа неодноразово призначалась до розгляду: 07.10, 06.11, 20.11, 16.12.2020 та 27.01.2021, однак ОСОБА_1 в судові засідання жодного разу не з`явився, та не повідомив суду про причини неявки. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. 
Крім цього, ОСОБА_1 було відомо про те, що відносно нього, було складено протоколи про адміністративні правопорушення та постановлено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він оскаржив таку постанову в апеляційному порядку.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження. 
У зв`язку, з наведеним, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи №465/2991/20 та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. 
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення. 
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. 
Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. 
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові.
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння. 
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло та порушення координації рухів, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено. 
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
постановив:
Постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 10 серпня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                            Партика І.В.