ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

02 березня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 915/889/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Будішевської Л.О., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників учасників процесу:
Від ТОВ «Торгова Компанія «Агроспейс» -    адвокат Перепелиця О.С., ордер АЕ    № 1053946,    дата видачі: 03.02.21;    

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Укрінтерпостача»
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 (суддя суду першої інстанції Олейняш Е.М., дата і місце постановлення рішення: 20.11.2020 (повний текст складено - 01.12.2020), м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області)
по справі № 915/889/20
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Компанія «Агроспейс»
до відповідача Приватного підприємства «Укрінтерпостача»
про стягнення коштів в сумі 1 015 959, 12 грн.

ВСТАНОВИВ

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Агроспейс» з позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства «Укрінтерпостача» (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог вх. № 10989/20 від 07.09.2020) суми заборгованості у розмірі 952 951, 00 грн., пені за порушення виконання грошових зобов`язань за договором у розмірі 63 008, 12 грн., а разом 1 015 959, 12 грн.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 позов задоволено; стягнуто з відповідача Приватного підприємства «Укрінтерпостача», вул. Радянська, 1-А, с. Трикратне, Вознесенський район, Миколаївська обл., 56534 (код ЄДРПОУ 30526451) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Компанія «Агроспейс», просп. Богдана Хмельницького, 147, м. Дніпро, 49033 (код ЄДРПОУ 41084815): 952 951, 00 грн. (дев`ятсот п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одна грн. 00 коп.) - заборгованості; 63 008, 12 грн. (шістдесят три тисячі вісім грн. 12 коп.) - пені за порушення виконання грошових зобов`язань за договором; 15          239, 39 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті тридцять дев`ять грн. 39 коп.) - витрат по сплаті судового збору; 21          000, 00 грн. (двадцять одна тисяча грн. 00 коп.) - витрат на професійну правничу допомогу; відстрочено виконання рішення суду на два місяці.
Суд першої інстанції вказав, що заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий на підставі договору товар не заперечується самим відповідачем та становить 952   951,00 грн., тому суд дійшов висновку про обґрунтованість, підставність та задоволення позовної вимоги в цій частині позову.
Суд першої інстанції зазначив, що передбачена умовами договору неустойка зазначена як штраф фактично за своєю природою та способом нарахування є пенею. Окрім того, розрахунок пені здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог законодавства та умов договору. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога про стягнення пені в розмірі 63 008, 12 грн. є обґрунтованою та підставною.
Окрім того, враховуючи майновий стан відповідача, беручи до уваги інтереси обох сторін, враховуючи те, що відповідачем частково визнано позовні вимоги та частково проведено оплату за отриманий товар, що свідчить про те, що відповідач не ухиляється від виконання свого обов`язку, а також враховуючи, що строк, на який відповідач просить відстрочити виконання рішення суду (2 місяці) не є надмірно тривалим, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення та наявність правових підстав для відстрочення виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі № 915/889/20 на два місяці.
В задоволенні клопотання про повернення з Державного бюджету України 50 % судового збору судом першої інстанції відмовлено, оскільки ст. 130 ГПК України не передбачено повернення позивачу 50 % судового збору у випадку визнання відповідачем позову  в частині позовних вимог.  
Суд першої інстанції також вбачає обґрунтованими та підтвердженими понесені позивачем ТОВ «Торгова Компанія «Агроспейс» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000,00 грн. У зв`язку з задоволенням позовних вимог витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000,00 грн. відповідно до ч. 4  ст. 129 ГПК України  підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства «Укрінтерпостача» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі №915/889/20. Апелянт просив скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення пені в сумі 63       008,12 грн. та судових витрат у вигляді оплати правничої допомоги у сумі 21       000 грн., та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в стягненні пені в сумі 63       008,12 грн. та про часткове стягнення судових витрат у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу в сумі 3   000,00 грн.
Апелянт погоджується з висновком суду щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення основного боргу за договорим купівлі-продажу, однак не погоджується з рішенням суду в частині стягнення суми пені за порушення виконання грошових зобов`язань за договором, та з розміром судових витрат в частині стягнення судового збору, а також витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо стягнення пені апелянт зазначає, що ставлячи вимогу про стягнення такого виду неустойки як пеня, який не передбачений договором, позивач посилається на ч. 3 ст. 549 ЦК України, якою передбачено, що неустойка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання. В договорі купівлі-продажу, укладеному між сторонами, не встановлено розмір пені за порушення виконання грошового зобов`язання, а отже відсутні підстави для застосування такої міри відповідальності як договірна санкція за відсутності конкретно визначеного її розміру в договорі та законі. 
Крім того, апелянт, посилаючись на приписи ст. 695, 1057 ЦК України, Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позивами) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби COVID-19» вважає, що положення Закону підлягають застосуванню до спірних відносин, оскільки якщо виходити з умов договору купівлі-продажу, то він відноситься до договору продажу товару в кредит, тому до нього повинні застосовуватись положення ст. 1057 ЦК України про комерційний кредит. Дані штрафні санкції не повинні нараховуватись та стягуватися з відповідача. 
Окрім того, апелянт, посилаючись на ст. 130 ГПК та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» зазначає, що з врахуванням визнання відповідачем позову в частині стягнення несплаченої суми за договором, позивачу належить повернути з Державного бюджету України 50 % сплаченого судового збору, а 50 % сплаченого судового збору в рівнозначній сумі належить покласти на відповідача.
Апелянт також зазначив, що враховуючи співмірність заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, з урахуванням критерію розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи, розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним з обсягом наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги, а відтак, значно завищеним, що суперечить принципу розподілу витрат.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Агроспейс» до Приватного підприємства «Укрінтерностача» про стягнення грошових коштів - в частині стягнення пені в сумі 63008,12грн. та судових витрат у вигляді оплати правничої допомоги в сумі 21000грн., та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у стягненні пені в сумі 63008,12грн. та про часткове стягнення судових витрат у вигляді судового збору, та витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 915/889/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Богатир К.В., судді Бєляновський В.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2021.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 поновлено Приватному підприємству «Укрінтерпостача» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі №915/889/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Укрінтерпостача» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі №915/889/20; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 15.02.2021. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи; призначено справу № 915/889/20 до розгляду на 02 березня 2021 о 16:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі №915/889/20.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 клопотання представника ПП «Укрінтерпостача» адвоката Перепелиці О.С. про участь у судовому засіданні по справі №915/889/20, призначеному до розгляду на 02.03.2021 о 16.00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено; надано можливість представнику представника ПП «Укрінтерпостача» адвокату Перепелиці О.С. взяти участь у судовому засіданні за зареєстрованою на офіційному веб-порталі судової влади України електронною адресою - adv.as.perepelitsa@gmail.com.          
26.02.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду  від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспейс» надійшов відзив на апеляційну скаргу  Приватного підприємства «Укрінтерпостача» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі №915/889/20.
Позивач просить апеляційну скаргу Приватного підприємства «Укрінтерпостача» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі № 915/889/20 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 у справі № 915/889/20 залишити без змін. Всі судові витрати позивач просив покласти на відповідача (апелянта) ПП «Укрінтерпостача».

Розпорядженням керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду № 31 від 01.03.2021, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Бєляновського В.В. з 23.02.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 915/889/20.
Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021 справу № 915/889/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя - Богатир К.В., судді Будішевська Л.О., Філінюк І.Г.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства «Укрінтерпостача» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі №915/889/20 до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді - Богатиря К.В., суддів: Будішевської Л.О., Філінюка І.Г.

02.03.2021 у судовому засіданні прийняв участь представник ТОВ «Торгова Компанія «Агроспейс» -  адвокат Перепелиця О.С., представник апелянта у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Окрім того, 02.03.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства "Укрінтерпостача" надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника апелянта.
Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 02.03.2021, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Приватного підприємства «Укрінтерпостача» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі №915/889/20, до суду не повідомлялося.
Таким чином, колегія суддів вважає, що з метою розгляду апеляційної скарги у строки, встановлені ГПК України, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства «Укрінтерпостача» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі №915/889/20 по суті, не дивлячись на відсутність представника апелянта, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У даному випадку, апелянт просив скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі № 915/889/20 в частині стягнення пені в сумі 63008,12грн. та судових витрат у вигляді оплати правничої допомоги в сумі 21000грн. та ухвалити в цій частині нове про відмову у стягненні пені в сумі 63008,12грн. та про часткове стягнення судових витрат у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00грн.
Таким чином, рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі № 915/889/20 підлягає перегляду лише в частині стягнення пені, судових витрат у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу, а в частині стягнення основного боргу та відстрочення виконання рішення не підлягає перегляду у даному апеляційному провадженні.

12.08.2019 між ТОВ «Торгова Компанія «Агроспейс» (продавець) та ПП «Укрінтерпостача» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 1974 від 12.08.2019.
Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується продати, а покупець прийняти та оплатити культиватор Farmer, молем, Kompaktomat К 1000 PS (надалі - «Товар»).
Відповідно до п. 1.2 договору комплектація товару та строк його оплати обговорені в додатку № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 2.1 договору поставка товару покупцю здійснюється продавцем на умовах DDP (за адресою: 56534, вул. Одеська, бул. 1-А, с. Трикратне, Вознесенський р-н, Миколаївська обл.), згідно правил Інкотермс в редакції 2010 року. Строк поставки товару - протягом 7-ми робочих днів після 9 % оплати товару, але не раніше 19.03.2020 р.
Відповідно до п. 2.2 договору товар буде переданий покупцю після проведення останнім 9 % оплати за товар на розрахунковий рахунок продавця, у відповідності до п. 3.1, п. 3.2, п. 5.1 та Графіку оплати товару, вказаному в Додатку № 1 до договору, з наданням наступних документів:
-  видаткових накладних на товар;
-  інструкція з експлуатації;
- сервісна книжка.
У випадку, якщо покупець порушить передбачені Графіком оплати товару (додаток № 1 до договору) строки оплати за товар, продавець, відповідно, переносить строки поставки товару, і до нього в цьому випадку не можуть застосовуватися передбачені цим договором та діючим законодавством України санкції за прострочення поставки товару.
Відповідно до п. 2.3 договору право власності на товар переходить від продавця до покупця в момент підписання сторонами акту приймання-передачі відповідно до умов цього договору.
Відповідно до п. 2.4 договору зобов`язання продавця по поставці товару покупцеві (а також передачі покупцеві всіх супровідних документів на товар, що вимагаються цим договором та чинним законодавством, включаючи документи, що підтверджують якість товару, а також документи, що вимагаються чинним законодавством для здійснення покупцем реєстрації товару в органах Держтехнагляду) вважаються виконаними в повному обсягу з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі (момент поставки).
Відповідно до п. 3.1 договору ціна на товар формується виходячи з вартості товару в Євро (в еквіваленті, по курсу, передбаченому цим договором) і встановлюється в українських гривнях, та вказується в Додатку № 1 до договору. При цьому оплата товару здійснюється в національній валюті України у відповідності до нижченаведеної формули за відрахуванням раніше здійснених платежів:
S-Z х А гривень, де:
S - ціна товару на момент оплати (грн.);
Z - узгоджена сторонами ціна товару у валюті, зазначена у п. 3.2 цього договору;
А - міжбанківський курс пролажу Євро, встановлений у міжбанківській інформаційній системі «УкрДілінг» (сайт www.udinform.com), сформований на 16:00 за Київським часом на дату, що передує даті фактичної сплати покупцем коштів за товар (надалі іменується «Міжбанківський курс»).
Відповідно до п. 3.2 договору загальна вартість товару (ціна Договору) становить 1 382 397,80 (один мільйон триста вісімдесят дві тисячі триста дев`яносто сім гривень 80 коп.) гривень, в тому числі ПДВ 20 % у розмірі 230 399,63 (двісті тридцять тисяч триста дев`яносто дев`яті, гривень 63 коп.) гривень, що в еквіваленті за Міжбанківським курсом на дату, що передує даті укладання цього Договору, становить 49 000,00 (сорок дев`ять тисяч євро 00 ц.) Євро.
Відповідно до п. 3.3 договору розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України згідно з п. 3.1 цього Договору та Додатком № 1 до Договору.
Відповідно до п. 5.1 договору платежі за Товар здійснюються Покупцем на користь Продавця за банківськими реквізитами, вказаними в Договорі, в 2 етапи:
-  1-й етап - перший платіж;
-  2-й етап - оплата ціни договору, яка залишилася.
Платежі здійснюються у відповідності з Графіком оплати Товару, вказаним в Додатку № 1 до цього Договору, з обов`язковим врахуванням вимог розділу 3 цього Договору.
Відповідно до п. 5.4 договору про збільшення розміру загальної вартості Товару Продавець повідомляє Покупця рекомендованим листом за адресою, зазначеною у Договорі, з наданням, у разі необхідності, документів, що підтверджують зміни чи введення додаткових обов`язкових платежів, зборів, податків, мита тощо. При настанні обставин, визначених у п. 5.3 Договору, підписання додаткової угоди про зміну ціни Договору не є обов`язковим, але Сторони мають право укласти додаткову угоду до цього Договору про зміну ціни Договору.
Відповідно до п. 6.2 договору у разі порушення Покупцем строків оплати Товару, передбачених Договором, він сплачує Продавцю штраф у розмірі два відсотка від суми простроченого платежу за кожен випадок порушення Покупцем строків оплати Товару, передбачених Договором. Кожним випадком порушення Покупцем строків оплати Товару, передбачених Договором, є кожен день прострочення Покупцем строків оплати Товару, передбачених Договором, за весь період прострочення. Штрафні санкції, передбачені цим пунктом Договору, не розповсюджуються на строки оплати першого платежу.
Відповідно до п. 6.5 договору сплата штрафних санкцій, передбачених цим Договором, не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим Договором.
Відповідно до п. 10.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 17.03.2020, але, у будь-якому випадку, до повного виконання сторонами прийнятих на себе договірних зобов`язань.
Між сторонами складено та підписано Специфікацію товару (додаток № 1) на поставку товару «Культиватор Farmet, модель Kompaktomat К 1000 PS на суму 1  382  397, 80 грн., що в еквіваленті становить 49  000,00 Євро.
Додатком № 1 до договору сторони погодили наступний графік оплати: 
- перший платіж 4  410 євро (сума в гривнях з ПДВ 124  415, 80 грн.) - до 15.08.2019;
- оплата суми договору, що залишилась 44  590 євро (сума в гривнях з ПДВ 1  257  982, 00 грн.) - до 17.03.2020.
На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв товар згідно специфікації, а саме: «Культиватор Farmet, модель Kompaktomat К 1000 PS, про що між сторонами складено Акт приймання-передачі від 08.11.2019 (Додаток № 2).
Договір та додатки підписано сторонами та скріплено печатками сторін.
Відповідачем 15.08.2019 проведено оплату за отриманий товар в сумі 129  897, 56 грн., що підтверджується довідкою АТ «БАНК АЛЬЯНС» від 11.06.2020 (а.с. 15).
За міжбанківським курсом продажу євро, встановленим станом на 14.08.2019 (28,2386 грн./ 1 євро) сума оплати в розмірі 129  897, 56 грн. в еквіваленті становить 4  600, 00 євро. 
Позивачем зараховано вищевказані кошти в сумі 4 410 євро в рахунок попередньої оплати, а в розмірі 190 євро - в рахунок часткової оплати за товар.
Отже, заборгованість відповідача перед позивачем станом на день подання позовної заяви становила 44 400,00 євро, що в гривневому еквіваленті станом на 05.06.2020 (30,0473 грн./ 1 євро) становило 1 334 100,12 грн.
25.05.2020 позивачем направлено на адресу відповідача лист-претензію № 2205/20-1К від 22.05.2020, в якому позивач вимагав протягом 3 банківських днів з моменту отримання листа-претензії, з урахуванням п. 3.1 договору, перерахувати суму заборгованості в гривні еквівалентну 44  400, 00 Євро, яка станом на 22.05.2020 складала 1  304  183, 40 грн. (а.с. 11). Факт направлення листа-претензії підтверджується поштовою накладною та описом вкладення (а.с.12).
Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції 29.07.2020 відповідачем частково проведено оплату в сумі 500  000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 258 від 29.07.2020 року, із зазначенням призначення платежу «оплата за Культиватор Farmet, модель Kompaktomat К 1000 PS ІІ/С #2019/0044 зг. видаткової накладної № 31779 від 30.10.2019 у сумі 416 666, 67 грн., ПДВ - 20% 83 333, 33» (а.с. 55).
З урахуванням положень п. 3.1 договору, за міжбанківським курсом продажу євро,  встановленим станом на 28.07.2020 (32,5272 грн./ 1 євро) сума оплати в розмірі 500 000,00 грн. в еквіваленті становила 15  371, 75 євро. 
Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем, починаючи з 30.07.2020 становить 29 028, 25 євро, (44  400, 00 євро - 15  371, 75 євро), що в гривневому еквіваленті становило 952 951, 00 грн.

Щодо суми нарахованої пені, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема,  сплата неустойки.
Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».
За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України  штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або несвоєчасне виконання обов`язку.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України).
При цьому пеня може обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання не лише за кожен день прострочення виконання, а й місяць (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у п. 73 постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).
Отже, розмір погодженої сторонами у мировій угоді штрафної санкції, обрахованої у відсотковому розмірі за кожен місяць прострочення, відповідає поняттю "пеня". Зазначення в мировій угоді неустойки (пені) як штрафу не перетворює її в штраф і не є підставою для відмови у стягненні неустойки (пені) у разі прострочення виконання зобов`язання (сплати коштів). Відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 25.07.2018 у справі N 922/4400/17.
Для договірної практики та практики правозастосування сама лише назва тієї чи іншої санкції, вжита в тексті договору, практичного значення не має. У такому випадку слід виходити з мети встановлення у законі відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді штрафної санкції - забезпечення належного виконання зобов`язання.
Відповідно до п. 6.2 договору у разі порушення Покупцем строків оплати Товару, передбачених Договором, він сплачує Продавцю штраф у розмірі два відсотка від суми простроченого платежу за кожен випадок порушення Покупцем строків оплати Товару, передбачених Договором. Кожним випадком порушення Покупцем строків оплати Товару, передбачених Договором, є кожен день прострочення Покупцем строків оплати Товару, передбачених Договором, за весь період прострочення. Штрафні санкції, передбачені цим пунктом Договору, не розповсюджуються па строки оплати першого платежу.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що передбачена умовами договору неустойка зазначена сторонами договору як штраф фактично за своєю природою та способом нарахування є пенею. Відтак, позивачем правомірно заявлено до стягнення пеню. Позивачем також враховано положення ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», яким передбачено обмеження щодо максимального розміру пені.
Позивачем нараховано відповідачу 63 008,12 грн. - пені за період з 21.04.2020 по 03.09.2020.
За період з 21.04.2020 по 29.07.2020 на суму заборгованості 1   334   100,12 грн., за період з 30.07.2020 по 03.09.2020 на суму заборгованості 952   951,00 грн.
Перевіривши розрахунок розміру пені, колегією суддів встановлено, що розрахунок пені здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог законодавства та умов договору. Позивачем правильно застосовано облікову ставку НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. 

Щодо посилань апелянта на приписи ст. 695, 1057 ЦК України, Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позивами) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби COVID-19», то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 695 ЦК України договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів.
Відповідно до ст. 1057 ЦК України договором, виконання якого пов`язане з переданням у власність другій стороні грошових коштів або речей, які визначаються родовими ознаками, може передбачатися надання кредиту як авансу, попередньої оплати, відстрочення або розстрочення оплати товарів, робіт або послуг (комерційний кредит), якщо інше не встановлено законом.
До комерційного кредиту застосовуються положення статей 1054-1056 цього Кодексу, якщо інше не встановлено положеннями про договір, з якого виникло відповідне зобов`язання, і не суперечить суті такого зобов`язання.
Відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Але укладений між сторонами договір купівлі-продажу не є за своєю правовою природою договором про продаж товару в кредит, не містить відповідних умов про розстрочення платежів, відтак вказані положення закону не застосовуються до спірних правовідносин.
Окрім того, укладений між сторонами договір купівлі-продажу не є за своєю правовою природою договором комерційного кредиту, оскільки предметом договору комерційного кредиту є грошові кошти або речі, які визначаються родовими ознаками.
Отже, положення п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо заборони нарахування штрафних санкцій під час карантину поширюється на правовідносини, що виникли за договорами кредиту (позики), відтак не можуть бути застосовані до спірних правовідносин у даній справі.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога про стягнення пені в розмірі 63 008,12 грн. є обґрунтованою та підставною, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

В позовній заяві позивач також просив суд усі судові витрати покласти на відповідача. Позивачем у позовній заяві (вх. № 7795/20 від 30.06.2020) та у заяві про уточнення розміру позовних вимог (вх. № 10989/20 від 07.09.2020) зазначено, що у зв`язку з  розглядом справи позивач поніс витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 21 000, 00 грн. (а.с. 2, 113).
12.11.2020 до Господарського суду Миколаївської області від позивача, засобом електронного зв`язку, надійшло клопотання (вх. № ЕП: 14310/20) до якого долучено Акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 12.11.2020 (а.с. 158).
20.11.2020 до Господарського суду Миколаївської області від позивача, засобом електронного зв`язку, надійшло клопотання (вх. № ЕП: 14804/20) до якого долучено докази завчасного надіслання на адресу відповідача акту приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 12.11.2020.
Відповідно до ч. 3  ст. 124 ГПК України  попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч. 8  ст. 129 ГПК України  розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Колегією суддів встановлено, що позивачем в межах строку, встановленого  ГПК України, подано суду докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.
Витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються останнім наступними доказами: договором про надання правничої (правової) допомоги № 4/08-18 від 20.08.2018, укладеним між Адвокатським бюро «ТОЛОКОНОВА КИРИЛА» (Бюро) та ТОВ «Торгова Компанія «Агроспейс» (клієнт) (а.с. 20); додатковою угодою № 5 від 09.06.2020 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 4/08-18 від 20.08.2018 (а.с. 21); платіжним дорученням №  5259 від 12.06.2020 на суму 21  000,00 грн. (а.с. 5); ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1025337 від 09.06.2020 (а.с. 22); свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП № 4055 від 19.12.2018 (а.с. 23); Актом приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 12.11.2020 на суму 21 000,00 грн. (а.с. 158).
20.08.2018 між Адвокатським бюро «ТОЛОКОНОВА КИРИЛА» (Бюро) та ТОВ «Торгова Компанія «Агроспейс» (клієнт) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 4/08-18 (а.с. 20).
Відповідно до п. 1.1 договору бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;
- складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;
- складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);
- представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань;
- будь-яких інших питань правового характеру.
Відповідно до п. 3.1 договору розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка с невід`ємною частиною цього Договору.  Така додаткова  угода  може бути  викладена  у  формі  додатку  до Договору, який  набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін. 
До договору між Адвокатським бюро «ТОЛОКОНОВА КИРИЛА» (Бюро) та ТОВ «Торгова Компанія «Агроспейс» (клієнт) укладено додаткову угоду № 5 від 09.06.2020 (а.с. 21).
Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 5 дана Додаткова угода визначає порядок оплати правничої (правової) допомоги Бюро у спорі про стягнення з Приватне підприємство «Укрінтерпостача» (30526451) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Агроспейс» заборгованості по оплаті товару за договором купівлі-продажу № 1974 від 12 серпня 2019 року.
Відповідно до п. 6  додаткової угоди № 5 порядок приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги:
6.1. Правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності).
6.2. Бюро надає Клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, додаткові витрати, які були понесені Бюро понад узгоджену суму (якщо такі мали місце). Клієнт зобов`язаний на протязі п`яти днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданої правової допомоги підписати його або протягом вказаного строку надати письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої правової допомоги та підписання акту.
На підтвердження факту надання послуг правничої допомоги до матеріалів справи подано підписаний між Адвокатським бюро «ТОЛОКОНОВА КИРИЛА» та клієнтом ТОВ «Торгова Компанія «Агроспейс» Акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 12.11.2020 року (а.с. 158).
Відповідно до п. 1 Акту бюро на виконання умов договору про надання правничої (правової) допомоги №4/08-18 від 20.08.2018 надано Клієнту наступні послуги:
1.1. Ознайомлення з наданими Клієнтом документами з метою звернення з позовною заявою до Приватного підприємства «Укрінтерпостача» (30526451) про стягнення заборгованості по оплаті товару за договором купівлі-продажу № 1974 від 12 серпня 2019 року;
1.2. Вивчено законодавство та судова практика з аналогічних справ;
1.3. Надано Клієнту юридичну консультацію щодо перспектив судової справи;
1.4. Складено позовну заяву з урахуванням обставин справи та наданих Клієнтом документів та доказів, в т.ч. розрахунок суми штрафних санкцій;
1.5. Підготовлено додатки до позовної заяви у необхідній кількості примірників;
1.6. Підготовка необхідних процесуальних документів, заяв, клопотань тощо, особиста участь Адвоката у судових засіданнях.
Відповідно до п. 2 Акту за правову допомогу, передбачену даним Договором, Замовником сплачено Бюро винагороду (гонорар) в розмірі 21 000,00 гривень, претензії по виконанню договору у сторін відсутні.
Акт підписано та скріплено печатками сторін.

31.07.2020 до Господарського суду Миколаївської області від відповідача ПП «Укрінтерпостача» надійшло клопотання (вх. № 9428/20 від 31.07.2020) про зменшення судових витрат на правову допомогу.
В обґрунтування заперечень відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 9427/20 від 31.07.2020) та клопотанні про зменшення (вх. № 9428/20 від 31.07.2020) зазначав наступне.
Відповідач вважає розмір витрат на правничу допомогу завищеним та таким, що не відповідає обсягу наданих послуг, часу приділеному адвокатом на складання позовної заяви та підготовку її матеріалів. 
Позовна заява, яка датована 09.06.2020, містить в своєму додатку посилання на документи, датовані після дати 09.06.2020, зокрема довідка AT «Банк Альянс» від 11.06.2020 та платіжне доручення № 5259 від 12.06.2020р. В даному платіжному дорученні зазначено, що кошти сплачуються позивачем за ним відповідно до Додаткової угоди Датованої 06.06.2020, в той час як в позовній заяві зазначено, що долучається Додаткова угода від 09.06.2020.
Крім того, відповідач вважає, що вказана справа не є складною, оскільки стосується стягнення одного платежу, прямо передбаченого договором купівлі-продажу. Для вироблення позиції у справі з захисту прав клієнта адвокату не потрібно було значного часу, в тому числі для вивчення судової практики та позиції Верховного Суду в аналогічних справах. Так само не потрібно було значного обсягу часу для формування доказової бази, оскільки такими доказами є сам договір з додатками до нього та інформація з банку про наявність платежів. В розрахунку пені не зазначено, що складав адвокат, тому відсутні на даний час докази того, що вартість цієї послуги повинна бути включена до вартості правничої допомоги, яку позивач просить стягнути з відповідача. Так само не зазначається в документах позивача, що до суми 21  000 грн. входить вартість послуги зі складання та направлення листа-претензії.
Враховуючи вищевикладене, враховуючи те, що відповідач не відмовлявся виконувати своїх зобов`язань, а просив відстрочити їх виконання до зібрання врожаю 2020 та його продажу, та зараз визнає позовні вимоги і за можливості сплатить ці кошти в найближчий місяць, з урахуванням критерію розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи, такий розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним з обсягом наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги, а відтак, є значно завищеним. Розмір витрат на правничу допомогу в даній справі відповідач вважає, підлягає зменшенню до 3000 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 1, ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Статтею 123 ГПК України  встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1-3  ст. 126 ГПК України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 5-8 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова палати КЦС ВС від 03.05.2018 року по справі № 372/1010/16-ц).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі        ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 756/2114/17).
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, колегія суддів враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Однак слід враховувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з відповідача, суд має враховувати саме співмірність даної суми зі складністю та обставинами справи, а не керуватися виключно лише розміром гонорару, що був сплачений адвокату.
Відповідно до Додаткової угоди № 5 до договору про надання правничої допомоги №4/08-18 від 20.08.2018, сторони встановили наступну вартість послуг:
-          Ознайомлення з наданими Клієнтом документами з метою звернення з позовною заявою до ПП «Украінтерпостача» - 2 години, вартість 1 години - 1000 грн., загальна вартість  2   000,00 грн.
-          Вивчення законодавства та судової практики з аналогічних питань - 2 години, вартість 1 години - 1000 грн., загальна вартість  2   000,00 грн.
-          Надання Клієнту юридичної консультації щодо перспектив судової справи - 1 година, вартість 1 години - 1000 грн., загальна вартість  1   000,00 грн.
-          Складання позовної заяви з урахуванням обставин справи та наданих Клієнтом документів та доказів, в т.ч. розрахунок суми штрафних санкцій - 5 годин, вартість 1 години - 1500 грн., загальна вартість  7   500,00 грн.
-          Підготовка додатків позовної заяви у необхідній кількості примірників - 1 година, вартість 1 години - 1000 грн., загальна вартість  1   000,00 грн.
-          Підготовка необхідних процесуальних документів, заяв, клопотань тощо, особиста участь Адвоката у судових засіданнях - 5 годин, вартість 1 години - 1500 грн., загальна вартість  7   500,00 грн.
У даному випадку, колегія суддів не вбачає великої складності існуючого спору, оскільки він стосується лише одного платежу, прямо передбаченого договором купівлі-продажу. Окрім того, відповідач визнав позов в частині стягнення основного боргу та навіть частково сплатив його при розгляді справи у суді першої інстанції, тому колегія суддів вважає, що час, який знадобився представнику позивача для підготовки до розгляду справи є завищеним та не співмірним з її складністю.
Щодо участі представника позивача у судових засіданнях по справі, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до протоколу судового засідання від 30.07.2020, представник позивача адвокат Перепелиця О.С. був присутнім у судовому засіданні. Судове засідання розпочалося о 14:33 та закінчилося о 14:39, тривалість судового засідання становила 6 хвилин.  Ухвалою суду засідання було відкладено на іншу дату, спір по суті вирішено не було.
Відповідно до протоколу судового засідання від 03.09.2020, представник позивача адвокат Перепелиця О.С. був присутнім у судовому засіданні. Судове засідання розпочалося о 15:06 та закінчилося о 15:27, тривалість судового засідання становила 21 хвилину.  Ухвалою суду засідання було відкладено на іншу дату, спір по суті вирішено не було.
Відповідно до протоколу судового засідання від 06.10.2020, представник позивача адвокат Перепелиця О.С. був присутнім у судовому засіданні. Судове засідання розпочалося о 15:07 та закінчилося о 15:15, тривалість судового засідання становила 8 хвилин.  Ухвалою суду засідання було відкладено на іншу дату, спір по суті вирішено не було.
Відповідно до протоколу судового засідання від 15.10.2020, представник позивача адвокат Перепелиця О.С. був присутнім у судовому засіданні. Судове засідання розпочалося о 13:05 та закінчилося о 13:09, тривалість судового засідання становила 4 хвилини.  Ухвалою суду засідання було відкладено на іншу дату, спір по суті вирішено не було.
Відповідно до протоколу судового засідання від 12.11.2020, представник позивача адвокат Перепелиця О.С. був присутнім у судовому засіданні. Судове засідання розпочалося о 14:09 та закінчилося о 14:21, тривалість судового засідання становила 12 хвилин.  Ухвалою суду засідання було відкладено на іншу дату, спір по суті вирішено не було.
Відповідно до протоколу судового засідання від 20.11.2020, представник позивача адвокат Перепелиця О.С. був присутнім у судовому засіданні. Судове засідання розпочалося о 15:10 та закінчилося о 16:08, тривалість судового засідання становила 58 хвилин.  У даному судовому засіданні було винесено рішення та вирішено спір по суті.
Таким чином, представник позивача прийняв участь у 6 судових засіданнях, загальна тривалість яких становить 1 година 49 хвилин, тому на думку колегії суддів є завищеним час, заявлений у Додатковій угоді - 5 годин, які нібито необхідні були адвокату для підготовки необхідних процесуальних документів, заяв, клопотань тощо, особисту участь Адвоката у судових засіданнях.
Окрім того, позивачем не було наведено жодних доказів на підтвердження того, що дана справа має особливе значення для сторони по справі, в тому числі, що вирішення даної справи може якимось чином вплинути на ділову репутацію сторони або викликати широкий публічний інтерес суспільства.
Керуючись викладеним вище, враховуючи невелику складність справи, оскільки вона стосується стягнення одного платежу, прямо передбаченого договором купівлі-продажу,  визнання частини позовних вимог відповідачем, незначний час, витрачений адвокатом на фактичну участь у судових засіданнях по справі, колегія суддів доходить до висновку, що загальна вартість витрат на професійну правничу допомогу, що є співмірною зі складністю справи, часом, витраченими адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, становить 15   000,00 грн.
Щодо відшкодування витрат по сплаті судового збору, колегія суддів зазначає наступне.
Нормами  ст. 130 ГПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір», не передбачено повернення позивачу 50 % судового збору у випадку визнання відповідачем позову в частині позовних вимог. Вказані норми передбачають повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тільки у разі визнання позову відповідачем, при цьому закон не вказує на можливість часткового визнання позову. Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги з відповідача в частині задоволених позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Стаття 277 ГПК України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У даному випадку господарський суд неповністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, також має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі №915/889/20 зміні в частині стягнення з відповідача 21 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Оскаржуване рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі №915/889/20 було змінено колегією суддів лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення.
Таким чином, зміна рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу не впливає на розподіл між сторонами витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви.
Окрім того, оскільки колегією суддів було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги в частині стягнення пені, то і витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Укрінтерпостача» задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі №915/889/20 змінити в частині стягнення з відповідача 21    000, 00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу, виклавши рішення в цій частині наступним чином:
«Стягнути з Приватного підприємства «Укрінтерпостача», вул. Радянська, 1-А, с. Трикратне, Вознесенський район, Миколаївська обл., 56534 (код ЄДРПОУ 30526451) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Компанія «Агроспейс», просп. Богдана Хмельницького, 147, м. Дніпро, 49033 (код ЄДРПОУ 41084815) - 15    000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч грн. 00 коп.) - витрат на професійну правничу допомогу.»
Рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2020 по справі №915/889/20 в частині стягнення з Приватного підприємства «Укрінтерпостача» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Компанія «Агроспейс» - 63 008, 12 грн. (шістдесят три тисячі вісім грн. 12 коп.) пені за порушення виконання грошових зобов`язань за договором та витрат по сплаті судового збору на суму 15   239,39 грн. - залишити без змін.
Зобов`язати Господарський суд Миколаївської області видати наказ з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документа.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 09.03.2021.

Головуючий                 К.В. Богатир

Судді:                 Л.О. Будішевська

                                                                                                              І.Г. Філінюк