ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" січня 2021 р.           Справа№ 910/8881/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Куксова В.В.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Яковлєва М.Л. 
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна"
на рішення Господарського суду міста Києва 
від 02.10.2020 
у справі №910/8881/20 (суддя Усатенко І.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна"
про стягнення 111 668,75 грн.,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" (далі - відповідач, скаржник) про стягнення 111 668,75 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сейф Гласс Факторі" страхове відшкодування в розмірі 107  291,02 грн., пеню в розмірі 1  459,16 грн., 3% річних в розмірі 1  196,03 грн., втрати від інфляції в розмірі 1  722,54 грн. та судовий збір у розмірі 2  102,00 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі №910/8881/20, ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" у позовних вимогах до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна".
Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо залучення третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет позову продавця та перевізника.
Скаржник вказує, що судом першої інстанйцїі не досліджено та не надано оцінку тому, що позивачем не доведено жодними документами та не обґрунтовано свої позовні вимоги, прийнято до увагу і покладено в сонову рішення, що оскаржується, неналежні докази.
Зокрема, скаржник вказує, що з метою підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між кріпленням вантажу та його пошкодженням за замовленням ТОВ «СОС Сервіс Україна» за дорученням ПрАТ СК «ПЗУ Україна» експертом з питань безпечного кріплення вантажів на автомобільному транспорті Колусенком В.В. проведено дослідження визначення підстав пошкодження вантажу на транспортному засобі та надано висновок експерта від 10.10.2020. 
Також скаржник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі №910/8881/20, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст рішення був ухвалений без участі представників сторін та повний текст рішення надійшов до ПрАТ"Страхова Компанія "ПЗУ Україна" 08.10.2020, що підтверджується поштовим конвертом.
Водночас скаржник в апеляційній скарзі просить прийняти, як доказ Висновок експерта 32-20 від 13.10.2020 та надати йому належну оцінку.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі №910/8881/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Яковлєва  М.Л., Шаптали Є.Ю.
Головуючий суддя Куксов В.В. з 27.10.2020 по 12.11.2020 перебував на лікарняному.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2020 у справі №910/8881/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі №910/8881/20. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи. 
02.12.2020 до апеляційного суду надійшов від Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує поти доводів апеляційної скарги та зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі №910/8881/20 ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачає.
Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що предметом розгляду у справі № 910/8881/20 є вимоги про стягнення 111668,75 грн., вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України.
З огляду на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, колегія суддів вирішила розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.
03.12.2018 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" було укладено генеральний договір добровільного страхування вантажів з оплатою за кожне окреме перевезення №  024.994155406.20223.
Відповідно до п. 1.1. - 1.2. договору, страхувальник зобов`язується сплатити страхову премію у строки та у розмірах, що встановлені договором страхування та виконувати інші умови договору страхування, а страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у порядку і на умовах, визначених договором та виконувати всі інші умови цього договору. При цьому страховик приймає на себе обов`язок застрахувати всі заявлені відповідно до умов договору вантажі в межах узгоджених у даному договорі страхових сум (лімітів зобов`язання) на наведених умовах, а страхувальник повинен заявляти на страхування страховикові всі здійснювані перевезення вантажів, що зазначені у пункті 3 договору, до початку здійснення перевезень даних вантажів. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням заявленими на страхування вантажами.
Відповідно до п. 2.1. - 2.2. договору, строк дії страхування з 00 годин 00 хвилин за Київським часом 07.12.2018 до 24 години 00 хвилин за Київським часом 06.12.2019.
Відповідно до п. 3.2. - 3.2.10 договору, найменування вантажу: листове скло в заводських ящиках. Застраховані страхові випадки : ІСС "А" "З відповідальністю за всі ризики"; складське зберігання до 5 діб. Вартість вантажу: 15 000 000,00 грн. Маршрут перевезення: 1) Росія - Житомирська обл.., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 16; 2) Ізраїль - Житомирська обл.., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 16; 3) Єгипет  - Житомирська обл.., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 16; 4) Туреччина - - Житомирська обл.., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 16; 5) Тайланд  - Житомирська обл.., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 16; 6) Тайвань - Житомирська обл.., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 16; 7) Китай - Житомирська обл.., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 16. Страхова сума : 16 500 000,00 грн. Упакування та спосіб транспортування : заводська упакування, контейнер, з/д платформа, на піввагон. Максимальна вартість однієї партії вантажу: 1 100 000,00 грн. Вид перевезення : мультимодальний. Тариф: 0,32%. Франшиза безумовна: 1,00 %. Документи, за якими встановлюється вартість та кількість вантажу: інвойс, пакувальний лист, коносамент, CMR накладна, з/д накладна.
Відповідно до п. 4.2. договору, страховий випадок - передбачена договором подія що відбулася протягом строку страхування за договором страхування, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику або іншій особі - вигодо набувачу, а саме: втрата або пошкодження застрахованого вантажу.
Відповідно до п. 5.1. - 5.1.3. договору, варіант страхування ІСС "А" - "З відповідальністю за всі ризики", відшкодовуються: збитки від пошкодження, повної загибелі або втрати всього або частини застрахованого вантажу, що стались з будь - якої причини за виключенням випадків, передбачених у пункті 6 цього договору; збитки витрати та внески по загальній аварії; усі необхідні і доцільно здійснені витрати по рятуванню вантажу, а також щодо зменшення або визначення розміру збитку.
Відповідно до п. 6.1.7, 6.1.11 договору, не відшкодовуються збитки, що сталися внаслідок: навмисних дій або бездіяльності Страхувальника/ Вигодонабувача, або осіб, що відповідно до угод зі Страхувальником/ Вигодонабувачем несуть відповідальність за перевезення застрахованого вантажу, що призвели до порушення встановлених норм та правил перевезення, пересилання та збереження вантажів/ багажу, та/або спрямованих на настання страхового випадку; невідповідного упакування або закупорювання вантажу, відправлення вантажу в ушкодженому стані або з порушенням вимог щодо формування укрупнених вантажних місць, невідповідного розміщення та кріплення вантажу, порушення страхувальником, вигодонабувачем, їхніми працівниками, представниками або особами, які діяли за їхнім дорученням, встановлених правил перевезення, пересилання, складування, навантаження ( розвантаження), зберігання вантажів або використання транспортних засобів, технічний стан яких не забезпечує збереження вантажу під час перевезення.
Відповідно до п. 7.3. - 7.3.2. договору, страхова сума за кожним окремим перевезенням застрахованого вантажу визначається як: 110% дійсної вартості застрахованого вантажу (де 100% - дійсна вартість вантажу та 10% від дійсної вартості вантажу - вартість перевезення ( фрахту), упакування, митного оформлення та охорони застрахованого вантажу.
Відповідно до п. 7.4. - 7.5. договору, загальна страхова сума за цим договором по всіх найменуваннях застрахованих вантажів є обмеженою сумою: 71 500 000,00 грн. Загальна страхова сума за договором розраховується шляхом підсумовування страхових сум за всіма окремим перевезеннями застрахованого вантажу, які було здійснено протягом строку дії договору.
Відповідно до п. 10.1. - 10.2.4. договору, на посвідчення страхування за договором для кожного окремого перевезення страхувальнику надається відповідний страховий сертифікат протягом 1 робочого дня до початку такого перевезення. Для цього страхувальник, за 2 робочі дні до початку відправлення вантажу, письмово або по факсу надає страховику заяву на окреме перевезення, яка підтверджує найменування і вартість вантажу, дату відправлення та інформацію про транспортний засіб, упакування, перевізника та маршрут перевезення. Оплата страхування за даним договором здійснюється в наступному порядку: страхова премія на кожне окреме перевезення розраховується на основі заявленої страхувальником вартості вантажу на відповідне перевезення, з урахуванням  умов пункту 3 цього договору. Страхувальник зобов`язаний сплатити страховий платіж до початку кожного окремого перевезення. Страховий сертифікат на кожне окреме перевезення набуває чинності з 00 год. 00 хв. дня наступного за днем оплати страхувальником страхової премії у розміри та строки, обумовлені у страховому сертифікаті, але не раніше строку визначеного, як дата початку строку дії страхового сертифікату на відповідне перевезення. Незаявлене та/або неоплачене перевезення застрахованим не вважається, а події, що виникатимуть протягом незаявленого та/або неоплаченого перевезення ні в якому разі не розглядатимуться як страхові випадки.
Відповідно до п. 11.1. договору, дія договору поширюється на територію всіх країн за маршрутом перевезення, включаючи перевезення територією України, за виключенням країн, штатів та/або республік, які знаходяться під дією торгових обмежень ООН або США, або на території яких відбуваються всякого роду військові дії або військові заходи.
Відповідно до п. 11.3. договору, сюрвеєрський огляд необхідний у всіх випадках, коли це прийнято міжнародною торговою практикою та/або українським законодавством при експортних та/або імпортних операціях, в момент переходу ризику від постачальника до одержувача або перед завантаженням, розвантаженням, перевантаженням або у відповідності з умовами договору на поставку, контракту.
Відповідно до п. 12.1.2., 12.1.5., 12.1.6 договору, Страхувальник при настанні страхового випадку зобов`язаний: негайно, однак не пізніше трьох діб, враховуючи той день, коли йому стало відомо або мало стати відомим про страховий випадок, письмово або іншим документальним способом сповістити про це страховика або його вповноваженого представника; надати страховику або його представнику можливість провести огляд застрахованого вантажу та/або багажу, провести розслідування причин та розміру збитків. Така вимога має бути подана страховиком протягом 5- ти робочих днів з дня отримання повідомлення від страхувальника про такий страховий випадок; страхувальник має право самостійно змінювати картину збитку тільки втому випадку, коли це доцільно з точки зору безпеки або призведе до зменшення розміру збитку; повідомити страховика для організації проведення оцінки збитку від пошкодження вантажу або видачі дозволу на самостійну організацію огляду із залученням експертної організації. прийняти участь в заходах щодо зменшення збитку та рятуванню застрахованого вантажу та/або багажу.
Відповідно до п. 12.3. договору, для швидшого одержання страховиком документів, необхідних для доказу розміру збитків ( аварійного сертифікату, акту експертизи тощо) всіляко сприяти роботі осіб, що проводять огляд вантажу, місця пригоди і розрахунок збитків.
Відповідно до п. 13.1. договору, страхове відшкодування може бути отримане страхувальником тільки у тому випадку, якщо він виконав всі зобов`язання відповідно до умов договору страхування.
Відповідно до п. 13.17.5. договору, для доведення розміру збитку  страхувальник зобов`язаний надати наступні документи - комерційні акти, акти огляду вантажу представником страховика, вповноваженим на це ( аварійним комісаром, сюрвейєром), акти експертизи, оцінки та подібні документи, складені відповідно до законів та/або звичаїв того місця, де визначається збиток; документи на здійсненні витрати по рятуванню вантажу, диспаша.
Відповідно до п. 13.18 - 13.21 договору,  страховик протягом 10 робочих днів після отримання всіх необхідних для оцінки збитку документів, приймає рішення про виплату та складає страховий акт, або відмову у виплаті, або повідомлення про відстрочку прийняття рішення. Страховик здійснює виплату страхового відшкодування в безготівковій формі на розрахунковий рахунок страхувальника протягом 10 робочих днів після дати складання страхового акту. Відмова у виплаті або відстрочка прийняття рішення повинні бути здійснені страховиком в письмовій формі з їх обґрунтуванням і надіслані страхувальнику протягом 10 робочих днів з моменту надання страхувальником всіх необхідних документів. Днем виплати стразового відшкодування вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку страховика.
Відповідно до п. 14.1.5, 14.1.7. договору, підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування: перевезення застрахованого вантажу на несправних, непридатних або недопущенних для прийому і перевезення такого роду вантажів транспортних засобах; порушення перевізником або його представниками Правил збереження і перевезення вантажів з відома страхувальника.
Відповідно до п. 16.2.1. договору, страхувальник має право отримати страхове відшкодування у разі настання страхового випадку, на умовах, передбачених даним договором страхування.
Відповідно до п. 16.5.2., 16.5.4. договору, страховик зобов`язаний протягом 2 робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхової події, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику. При настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у строк і в порядку, визначеними договором страхування. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені, розмір якої визначається у пункті 17.4. договору страхування.
Відповідно до п. 17.4. договору, за несвоєчасну сплату страхового відшкодування страховик сплачує страхувальнику пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі 0,01% відповідної суми прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення платежу.
Відповідно до п. 19.1.1. - 19.1.2. договору, упакування і кріплення застрахованого вантажу повинні бути в справному стані та відповідати умовам перевезення, маршруту перевезення і прийнятим торговим звичаям, а також стандартам і технічним умовам, що встановлюють вимоги до відповідного упакування, розміщення та кріплення вантажів. Вантаж повинен бути підготовлений до перевезення належним чином, а саме: на початок перевезення вантаж повинен бути у стані, при якому продивляються його явні зовнішні пошкодження. На вимогу страховика перед відправленням вантажу здійснюється його огляд представником страховика, сюрвеєм або іншою уповноваженою особою та усі виявлені зовнішні пошкодження вантажу фіксуються у відповідних актах огляду. Страховик не несе відповідальності за виявлені до початку перевезення та зафіксовані в акті огляду зовнішні пошкодження вантажу. У разі порушення умов упакування, кріплення та підготовки вантажу до відправлення застосовуються умови пункту 6.1.11. даного договору.
Додатковою угодою № 1 від 31.01.2019 до договору №  024.994155406.20223 від 03.12.2018 року сторонами було узгоджено та доповнено договір п 3.3. - 3.3.10 , та внесено зміни до п. 7.4. договору. Відповідно до п. 3.3. - 3.3.10 договору, найменування вантажу: листове скло в заводських ящиках. Застраховані страхові випадки : ІСС "А" "З відповідальністю за всі ризики". Вартість вантажу: 20 000 000,00 грн. Маршрут перевезення: 1) Ізраїль - Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 16; 2) Єгипет  - Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 16; 3) Туреччина - - Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 16; 4) Тайланд  - Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 16; 5) Тайвань - Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 16; 6) Китай - Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 16. Страхова сума : 22 000 000,00 грн. Упакування та спосіб транспортування : заводська упакування, контейнер, з/д платформа, на піввагон. Максимальна вартість однієї партії вантажу: 4 000 000,00 грн. Вид перевезення : мультимодальний. Тариф: 0,37%. Франшиза безумовна: 1,00 %. Документи, за якими встановлюється вартість та кількість вантажу: інвойс, пакувальний лист, коносамент, CMR накладна, з/д накладна. Пункт 7.4. договору викладено в такій редакції: загальна страхова сума за цим договором по всіх найменуваннях застрахованих вантажів є обмеженою сумою: 93 500 000,00 грн.
До матеріалів справи додано контракт № 29 - 03 - 2018 від 29.03.2018 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сейф гласс факторі" (покупець) та Phoenicia Flat Glass Industries Ltd (продавець). 
Відповідно до п. 1.1. - 1.2. договору, продавець зобов`язується поставити в власність, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товари: ФЛОАТ СКЛО автомобільної якості (ЕОМ), країна походження: Ізраїль. Загальна кількість, вартість, загальна вартість, умови поставки, а також інші характеристики, які вказані в інвойсах є невід`ємними частинами даного контракту і узгоджуються  сторонами окремо на кожну партію товару що поставляється. Інвойси до даного контракту на кожну партію товару повинні бути виконані в письмовій формі і підписані уповноваженими особами. 
Відповідно до п.2.2 загальна сума контракту складає суму всіх інвойсів по даному контракту. Відповідно до п. 3.2. контракту, товар повинен поставлятися в дерев`яних ящиках, опен топ контейнерах, які повинні забезпечити повну схоронність товару від будь - яких пошкоджень при повітряному, морському і наземному транспортуванні з урахуванням декількох перезавантажень у шляху і збереження протягом строку придатності товару. 
Відповідно до п. 3.5. контракту, наступні документи додаються до товару: інвойс 3 оригіналу і 1 копія; експортна декларація - копія; пакувальний лист - 3 оригінала і 1 копія; товаротранспортна накладна; сертифікат походження; сертифікат якості; транспортні та таможні документи слідують разом з вантажем. 
Відповідно до п. 7.1. контракту, продавець гарантує що: технічні характеристики товару, кількість і якість будуть повністю відповідати вказаним в сертифікаті якості. 
Відповідно до п. 10.1. контракту, даний контракт діє до 31.12.2019.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркас Логістікс України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сейф Гласс Факторі" укладено договір № 2/10 від 01.09.2018. 
Відповідно до п. 1.2. договору, клієнт доручає експедитору, а експедитор від свого імені по дорученню і за рахунок клієнта забезпечує транспортно - експедиторське обслуговування його вантажів, які перевозяться морським/океанським та автомобільним транспортом. При цьому на кожну партію товару, що перевозиться , сторони погоджуються відповідний додаток до цього договору, або оформлюють заявку з описом всіх необхідних умов перевезення, ставок, строків оплати, які підписуються обома сторонами договору до початку виконання перевезення. 
Відповідно до п. 2.2.4. договору, експедитор зобов`язаний прийняти на себе відповідальність за вантаж в контейнері з моменту прийому опломбованого контейнеру до перевезення і до моменту передачі вантажоотримувачу , або до моменту доставки в порт завантаження. Експедитор не несе відповідальність за втрату, недостачу, порчу та/або пошкодження вантажу, у випадку, якщо він прибув в справному контейнері з неушкодженими пломбами вантажовідправника. 
Відповідно до п. 2.4.4. клієнт зобов`язаний нести відповідальність за стан вантажу, правильність визначення ваги вантажу в контейнері, і відповідно можливу недостачу вантажу при невірному зазначенні ваги. 
Відповідно до п.п. 5, п. 4.2. договору, експедитор не несе відповідальності за порчу, пошкодження вантажу і інші, прямі або збитки викликані якщо вантаж прибув в не пошкодженням контейнері з непошкодженими пломбами вантажовідправника. 
Відповідно до п. 7.1. договору, даний договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до 31.12.2018. Якщо ні одна з сторін за 30 днів до спливу строку дії договору не повідомить іншу сторону в письмовому виді про розірвання договору, строк  його дії автоматично продовжено на кожний наступний календарний рік.
Згідно бухгалтерської довідки № 608 від 25.11.19 при поставці " Phoenicia Flat Glass Industries Ltd" 22.10.2019 згідно контракту № 29-03-2018 від 29.03.2018 року ТОВ "Сейф Глас факторі" виявлено битого скла в кількості 195 листів всього 1314,495 м2. Вартість скла 1314,495 м2 складає 85 561,19 грн., витрати на розмитнення - 27 379,86 грн., транспортні витрати - 20 547,29 грн., загальна сума збитку - 133 488,34 грн.
До матеріалів справи додано митну декларацію №  UA101090/2019/012917 від 21.10.2019, відповідно до якої позивач (ТОВ "Сейф Гласс Факторі") задекларував відправлений Phoenicia Flat Glass Industries Ltd. товар: флоат - скло прозоре, розмірами 2100х3210мм., товщиною 2.50мм., ( 20 ящиків,998 листів) - 6727,52 м. кв.; флоат - скло прозоре, розмірами 2100х3210 мм., товщиною 2,00 мм. (20 ящиків, 1181 лист) - 7961,12 м.кв. Контейнера вказані в декларації № JXLU4022029, №  JXLU4022796,  № ZCSU4016129. Міститься посилання на рахунки - фактури (інвойси) : № I9E01831, № I9E01832, № I9E01833 від 23.09.19.
До матеріалів справи додано рахунки - фактури (інвойси) виставлені Phoenicia Flat Glass Industries Ltd. до ТОВ "Сейф Гласс Факторі" на підстав контракту № 29-03-2018 від 29.03.2018: № I9E01831 від 23.09.19 відповідно до якого вартість товару флоат - скло прозоре, розмірами 2100х3210мм., товщиною 2.50мм визначено у розмірі 2.60 доларів США за одиницю, загальна вартість 11 392,29 доларів США, всього було поставлено 650 одиниць (також додано пакувальний лист № I9E01831 від 23.09.19); № I9E01832 від 23.09.19 відповідно до якого вартість товару флоат - скло прозоре, розмірами 2100х3210мм., товщиною 2.00мм визначено у розмірі 2.60 доларів США за одиницю, загальна вартість 14 564,60 доларів США, всього було поставлено 831 одиниць (також додано пакувальний лист № I9E01832 від 23.09.19); № I9E01833 від 23.09.19 відповідно до якого вартість товару флоат - скло прозоре, розмірами 2100х3210мм., товщиною 2.50 мм та 2,00 мм визначено у розмірі 2.60 доларів США за одиницю, загальна вартість 12 233,57 доларів США, всього було поставлено 350 одиниць товщиною 2.00 мм та 348 товщиною 2.50 мм. (також додано пакувальний лист № I9E01833 від 23.09.19).
Згідно платіжного доручення № 133JBKLJ9 від 16.09.2019 ТОВ "Сейф Гласс Факторі" перерахувало на рахунок Phoenicia Flat Glass Industries Ltd. 39 259,58 доларів США в оплату флоат - скла поставленого за договором № 29 - 03 - 2018 від 29.03.2018.
Таким чином, позивач оплатив вартість всього скла отриманого від Phoenicia Flat Glass Industries Ltd. за рахунками - фактурами (інвойсами) : № I9E01831, № I9E01832, № I9E01833 від 23.09.19, без вирахування  вартості розбитого скла.
До матеріалів справи додано платіжне доручення № 3983 від 21.10.2019 відповідно до якого відповідач сплатив попередню оплату за митне оформлення до казначейства України в розмірі 346000,00 грн.
Згідно акту надання послуг № 9031 від 12.11.2019, на підставі договору № 2 /10 від 01.09.2018 року ТОВ "Аркас Логістікс Україна" було надано, а ТОВ " СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" прийнято транспортно - експедиторські послуги вартістю 229 613,47 грн. Контейнера вказані в акті № JXLU4022029 №  JXLU4022796 № ZCSU4016129.
В підтвердження сплати ТОВ "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" грошових коштів за транспортно - експедиторські послуги за актом № 9031 від 12.11.2019 на користь ТОВ "Аркас Логістікс України", позивачем до матеріалів справи додано платіжні доручення : № 4302 від 02.12.2019 на суму 50 000,00 грн.; № 4388 від 06.12.2019 на суму 50 000,00 грн.; № 4487 від 26.12.2019 на суму 100 000,00 грн.; № 4454 від 20.01.2020 на суму 71 392,82 грн.
Відповідно до Бухгалтерської довідки № 43 від 23.01.2020, вартість склобою отриманого ТОВ "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" згідно акту прийомки вантажу від 22.10.2019 складає 15 934,40 грн. ( вага 7309,36 кг., вартість за 1 г склобою 2.18 грн.). Відповідно до видаткової накладної № 5892 від 24.10.2019 та рахунку на оплату № АГ - 00005846 від  24.10.2019, ТОВ "Сейф Гласс Факторі" продав ПрАТ "Ветропак Гостомельський склозавод" товар: склобій листовий необроблений, вагою 18.82 т., загальною вартість 49 233,12 грн.
Відповідно до платіжного доручення № 5200034390 від 20.11.2019 ПрАТ "Ветропак Гостомельский Склозавод" перерахував на рахунок ТОВ "Сейф Гласс Факторі" грошові кошти у розмірі 96 007,20 грн.
До матеріалів справи додано заяву на окреме перевезення до генерального договору добровільного страхування вантажів №  024.994155406.20223 від 03.12.2018, відповідно до якої позивач застрахував на строк з 23.09.2019 по 23.11.2019 вантаж вартістю 38 190,46 доларів США/ 932 992,94 грн. (листове скло прозоре товщиною 2.0 мм та 2.5мм, 2100*3210). Сума страхування 1 026 292,23 грн. Товаросупроводжуючі документи рахунки - фактури (інвойси): № I9E01831 від 23.09.19 та пакувальний лист № I9E01831 від 23.09.19; № I9E01832 від 23.09.19 та пакувальний лист № I9E01832 від 23.09.19;  № I9E01833 від 23.09.19 та пакувальний лист № I9E01833 від 23.09.19. Експедитор / перевізник: Аркас Логістікс України.
Відповідно до страхового сертифікату № 31 від 23.09.2019 вантаж вказаний в заяві на окреме перевезення було застраховано в період з 00 годин 00 хвилин за Київським часом 23.09.2019 до 24 годин 00 хвилин за Київським часом 23.11.2019.
Також, позивачем були сплачені на користь відповідача страхові платежі, про що свідчать платіжні доручення: № 3871 від 04.10.2019 на суму 617,40 грн., № 3745 від 25.09.2019 на суму 2 218,42 грн., № 3089 від 28.05.2019 на суму 9 558,19 грн., № 3091 від 28.05.2019 на суму 7 552,56 грн., № 3090 від 28.05.2019 на суму 2 283,17 грн., № 3039 від 21.05.2019 на суму 9 558,19 грн.
До матеріалів справи додано експертний висновок № В - 2141 від 24.10.2019 року. Експертизу було проведено з 21.10.2019 по 24.10.2019. Експерт: Купріянов А.А. (Житомирська Торгово - Промислова палата). Експертизу проведено на замовлення ТОВ "Сейф Гласс Факторі". Задача експертизи: визначення кількісних та якісних показників. У експертизі досліджувались товар у контейнерах № JXLU4022029,  № JXLU4022796,  № ZCSU4016129 (товаросупроводжуючі документи рахунки - фактури (інвойси): № I9E01831 від 23.09.19 та пакувальний лист № I9E01831 від 23.09.19; № I9E01832 від 23.09.19 та пакувальний лист № I9E01832 від 23.09.19;  № I9E01833 від 23.09.19 та пакувальний лист № I9E01833 від 23.09.19). За оглядом цілісність та опломбування контейнерів не порушене. В експертизі зазначено, що: " після відкривання контейнерів і вивантаження ящиків з товаром було виявлено пошкодження пакування скла в результати зміщення ящиків, пошкодження кріплення ящиків зі склом, зламані і зірвані фіксуючі та розпірні планки і клини, розірвані металеві стяжки ящиків. Характер зміщення і розломів язиків говорить про те, що дане зміщення з`явилось під час слідування залізно дорожнім транспортом". Відповідно до експертизи в контейнері: ZCSU4016129 виявлено 68 розбитих листів скла (2 мм.) площею 458,388 м2.; № JXLU4022796 виявлено 79 розбитих листів скла (2,5 мм) площею 532,539 м2; № JXLU4022029 виявлено 11 розбитих листів скла (2,5 мм) площею 74,151 м2 та 37 розбитих листів скла ( 2 мм) площею 249,417 м2.
Листом № 676 -31 від 31.01.2020 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на п. 6.1.11 договору страхування.
Претензією № 5 від 21.12.2019 ТОВ "Сейф Гласс Факторі" звернулось до ТОВ "Аркас Логістікс Україна" з вимогою компенсувати збитки понесені ТОВ "Сейф Гласс Факторі" у розмірі 133 488,34 грн., внаслідок порушення останнім своїх зобов`язань за договором № 2/10 від 01.09.2018.
ТОВ "Аркас Логістікс Україна" своїм листом №1  від 06.01.2020 відмовило у задоволенні претензії № 5 ТОВ "Сейф Гласс Факторі".  
До матеріалів справи додано роздруківку електронного листа надісланого 24.02.2020 з електронної пошти " Phoenicia Flat Glass Industries Ltd" на електронну пошту ТОВ "Сейф Гласс Факторі". Відповідно до роздруківки, представник " Phoenicia Flat Glass Industries Ltd" повідомив ТОВ "Сейф Гласс Факторі" про те, що звіт страхового комісара було оформлено неналежним чином.
Отже на виконання пп. 12.2. договору позивачем направлялись претензії продавцю товару Phoenicia Flat Glass Industries Ltd. та перевізнику TOB "Аркас Логистик Украйна", які відмовились оплачувати встановлені збитки у зв`язку з відсутністю їх вини. При цьому, Phoenicia Flat Glass Industries Ltd. зазначили, що належним чином запакували і закріпили вантаж, та просили надіслати аварійний сертифікат належної форми.
Спір у справі виник внаслідок відмови відповідача від виплати страхового відшкодування, за пошкодження вантажу під час перевезення, яке згідно Генерального договору добровільного страхування вантажів з оплатою за кожне окреме перевезення №024.994155406.20223 від 03.12.2018 було застраховано ПрАТ "Страхова Компанія "ПЗУ Україна". 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок пошкодження вантажу, який згідно Генерального договору добровільного страхування вантажів з оплатою за кожне окреме перевезення №024.994155406.20223 від 03.12.2018 був застрахований ПрАТ "Страхова Компанія "ПЗУ Україна", позивач має право на страхове відшкодування у розмірі 107291,02 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував до стягнення інфляційні втрати у розмірі 1 722,54 грн, 3% річних у розмірі 1 196,03 грн та пеню у розмірі 1 459,16 грн.
Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 статті 202 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків
Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу й інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України).
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором страхування.
Відповідно до ч. 1, ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 1, ст. 352 ГК України, за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 1, ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Відповідно до ч. 1, ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний: ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч. 1, ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов`язаний: своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику; при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.
Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним;  вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення; повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.
Відповідно до ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.
Відповідно до ст. 26 ЗУ "Про страхування", підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:
1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;
2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку;
3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;
4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;
5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;
6) інші випадки, передбачені законом.
Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.
Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обгрунтуванням причин відмови.
Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.
Судовою колегією встановлено, що на підставі договору №  024.994155406.20223 від 03.12.2018 п. 10.1, позивачем було застраховано вантаж на період перевезення з 23.09.2019 по 23.11.2019, вартістю 38 190,46 доларів США/ 932 992,94 грн. (листове скло прозоре товщиною 2.0 мм та 2.5мм, 2100*3210). Сума страхування 1 026 292,23 грн. Товаросупроводжуючі документи рахунки - фактури (інвойси): № I9E01831 від 23.09.19 та пакувальний лист № I9E01831 від 23.09.19; № I9E01832 від 23.09.19 та пакувальний лист № I9E01832 від 23.09.19;  № I9E01833 від 23.09.19 та пакувальний лист № I9E01833 від 23.09.19, про що свідчить заява на окреме перевезення до генерального договору добровільного страхування вантажів № 024.994155406.20223 від 03.12.2018 та страховий сертифікат № 31 від 23.09.2019. Варіант страхування ІСС "А" (п. 5.1.1. договору). Докази сплати страхових платежів за дане страхування наявні в матеріалах справи.
Відповідно до платіжного доручення № 133JBKLJ9 від 16.09.2019 позивач оплатив вартість флоат - скла від Phoenicia Flat Glass Industries Ltd. за рахунками - фактурами (інвойсами) : № I9E01831, № I9E01832, № I9E01833 від 23.09.19.
Відповідно до експертного висновку № В - 2141 від 24.10.2019, задачею якої було визначення кількісних та якісних показників, яку було проведено експертом Житомирської Торгово - Промислової палати, визначено, що під час перевезення було пошкоджено: 105 розбитих листів скла (2 мм.) та 90 розбитих листів скла (2,5 мм) ( вартість відповідно до інвойсів: 1 лист (2мм) - 2.60 доларів США; 1 лист (2.5 мм) - 2.60 доларів США).
Відповідно до Бухгалтерської довідки № 43 від 23.01.2020, вартість склобою отриманого ТОВ "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" згідно акту прийомки вантажу від 22.10.2019 складає 15934,40 грн. ( вага 7309,36 кг., вартість за 1 г склобою 2.18 грн.)
Листом № 676 -31 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, на підставі експертного висновку № В - 2141 від 24.10.2019 в якому зазначено, що: " після відкривання контейнерів і вивантаження ящиків з товаром було виявлено пошкодження пакування скла в результати зміщення ящиків, пошкодження кріплення ящиків зі склом, зламані і зірвані фіксуючі та розпірні планки і клини, розірвані металеві стяжки ящиків. Характер зміщення і розломів язиків говорить про те, що дане зміщення з`явилось під час слідування залізно дорожнім транспортом". На думку відповідача, даний запис експерта свідчить про те, що вантаж було неналежним чином упаковано та відправлено, що в свою чергу є підставою  для відмови у виплаті страхового відшкодування в порядку п. 6.1.11, 11.4.1., 14.1.7, 19.1.1. договору.
Відповідно до підпункту 6.1.11 договору не відшкодовуються збитки, що сталися внаслідок неналежного упакування або закупорювання вантажу, відправлення вантажу в ушкодженому стані або з порушенням вимог щодо формування укрупнених вантажних місць, неналежного розміщення та кріплення вантажу, порушення страхувальником, вигодонабувачем, їхніми працівниками, представниками або особами, які діяли за їхнім дорученням, встановлених правил перевезення, пересилання, складування, навантаження (розвантаження), зберігання вантажів або використання транспортних засобів, технічний стан яких не забезпечує збереження вантажу під час перевезення.
Дослідивши наявний у матеріалах справи Експертний висновок №В-2141 від 24.10.2019, судова колегія зазначає, що за результатами вищевказаної експертизи було виявлено пошкодження упаковки, у якій знаходився застрахований вантаж. Обставини щодо неналежного кріплення, пакування чи перевезення вантажу, на які посилається відповідач, даним Експертним висновком не встановлено. 
Відповідно до п. 19.1.1. договору упакування і кріплення застрахованого вантажу повинні бути в справному стані та відповідати умовам перевезення, маршруту перевезення і прийнятим торговим звичаям, а також стандартам і технічним умовам, що встановлюють вимоги до відповідного упакування, розміщення та кріплення вантажу.
Вантаж повинен бути підготовлений до перевезення належним чином, а саме: на початок перевезення вантаж повинен бути у стані, при якому продивляються його явні зовнішні пошкодження (наприклад: подряпини, вм`ятини, сколи, порушення лако-фарбового покриття, та інші). На вимогу страховика перед відправленням вантажу здійснюється його огляд представником страховика, сюрвеєм або іншою уповноваженою особою та усі виявлені зовнішні пошкодження вантажу фіксуються у відповідних актах огляду. Страховик не несе відповідальності за виявлені до початку перевезення та зафіксовані в акті огляду зовнішні пошкодження вантажу (п. 19.1.2 договору). 
Отже, зі змісту вищевказаних умов договору вбачається, що відповідач мав право перед відправленням вантажу здійснити його огляд та зафіксувати виявлені зовнішні пошкодження, у випадку їх наявності. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач аварійного комісара для визначення причин настання страхового випадку не залучив, складення аварійного сертифікату не забезпечив, проведення власного експертного дослідження не здійснив, матеріали справи протилежного не містять. 
В матеріалах справи наявний лист Phoenicia Flat Glass Industries Ltd, як продавця товару, у якому останній повідомив, направлений позивачу вантаж був належним чином запакований, що підтверджується виконаними фотознімками. 
Також суд зазначає, що відповідно до ст. 25 ЗУ "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України.
Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи.
У разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.
Підприємства, установи та організації зобов`язані надсилати відповіді страховикам та Моторному (транспортному) страховому бюро на запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, у тому числі й дані, що є комерційною таємницею. При цьому страховик та Моторне (транспортне) страхове бюро несуть відповідальність за їх розголошення в будь-якій формі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.
Відповідно до п. 2, постанови Кабінету Міністрів України № 8 від 05.01.1998 "Про затвердження типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів", Аварійний комісар - особа, яка з`ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам установленим Нацкомфінпослуг.
Відповідно до п. 16, 17 постанови Кабінету Міністрів України № 8 від 05.01.1998 "Про затвердження типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів", на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини  настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. В аварійному сертифікаті зазначаються достовірні дані, які підтверджують об`єктивну інформацію про обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. В аварійному сертифікаті зазначаються достовірні дані, які підтверджують об`єктивну інформацію про обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.
Відповідно до п. 1, ст. 11 ЗУ " Про торгово - промислові палати", торгово-промислові палати мають право: проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість; засвідчувати і видавати сертифікати про походження товарів, сертифікати визначення продукції власного виробництва підприємств з іноземними інвестиціями та інші документи, пов`язані із здійсненням зовнішньоекономічної діяльності.
Торгово-промислова палата України та торгово-промислові палати України залучаються до надання експертних висновків про походження товарів в тих випадках, коли відповідно до міжнародних договорів України повноваження видачі сертифікатів походження товарів надані митному органу, якщо інше не визначено такими міжнародними договорами. Порядок надання експертних висновків встановлюється Кабінетом Міністрів України;
Відповідно до п. 2, ст. 11 Закону України " Про торгово - промислові палати", методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.
Відповідно до викладених вище приписів чинного законодавства, особою, яка уповноважена встановлювати причини настання страхового випадку є страховий комісар. Експерти торгово - промислової палати не наділені такими повноваженнями.
З огляду на вище наведені приписи чинного законодавства, суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно визнав експертний висновок № В - 2141 від 24.10.2019 неналежним доказом (в розумінні ст. 76 ГПК України), в якості підстави для встановлення обставин причин настання страхового випадку. Проте, даний доказ приймається, як належний для встановлення обставин щодо кількості та якості пошкодженого вантажу, як це передбачено п. 1 ст. 11 ЗУ "Про торгово - промислові палати".
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що чинним законодавством (ст. 988 ЦК України, ЗУ "Про страхування") та договором (п. 16.5.2.) саме на страховика покладено обов`язок оформити всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування.
Зважаючи на те, що аварійного сертифікату, як єдиного джерела інформації для встановлення причин настання страхового випадку, до матеріалів справи не додано, Суд вважає, що відмова у виплаті страхового відшкодування відповідачем ( страховиком) на підставі п. п. 6.1.11, 11.4.1., 14.1.7, 19.1.1. договору є необґрунтованою, а страхове відшкодування таким, що мало бути виплачене.
З огляду на викладене, доводи скаржника про те, що судом першої інстанцїі не досліджено та не надано оцінку тому, що позивачем не доведено жодними документами та не обґрунтовано свої позовні вимоги, прийнято до увагу і покладено в сонову рішення, що оскаржується, неналежні докази, колегією суддів відхиляються як необґрунтовані.
Водночас, судова колегія звертає увагу, що підставою позову була законність і обгрунтованість відмови страховика у страховій виплаті.
В свою чергу, відповідач відмовив у відшкодуванні заявлених збитків, так як при перевезенні вантажу мало місце порушення кріплення вантажу, що призвело до його пошкодження посилаючись на пп. 6.1.11 Договору.
Згідно пп. 13.20. договору та ч. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування» відмова у виплаті повинна бути здійснена Страховиком у письмовій формі з обґрунтуванням.
Таким чином, саме на відповідача покладено обгрунтування наявністі обставин передбачених п. 6 договору.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач проти розміру позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування не заперечує, також, відповідач не заперечує проти кількості вантажу, який було пошкоджено під час перевезення. З огляду на це, судова колегія приймає розрахунок розміру страхового відшкодування наданого позивачем з урахуванням рахунків фактур № I9E01831, № I9E01832, № I9E01833 від 23.09.19, платіжного доручення №  133JBKLJ9 від 16.09.2019, експертного висновку № В - 2141 від 24.10.2019 (щодо кількості та якості пошкодженого вантажу), видаткової накладної №  5892 від 24.10.2019, рахунку на оплату № АГ - 00005846 від  24.10.2019 та платіжного доручення № 5200034390 ( за якими позивач продав ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" товар : склобій).
Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного та правомірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 107 291,02 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Скаржником разом з апеляційною скаргою додано висновок, проведеного дослідження визначення підстав пошкодження вантажу на транспортному засобі.
Згідно зі ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Господарський процесуальний кодекс України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятною є ситуація, коли суд першої інстанції відмовив у позові, а заявник апеляційної скарги просить долучити до апеляційної скарги матеріали дослідження (висновок), який виготовлено на його замовлення після вирішення справи судом першої інстанції.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.12.2020 у справі №908/1908/19.
Таким чином, колегія суддів не враховує під час розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 наданий Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" висновок експерта з питань безпечного кріплення вантажів на автомобільному транспорті Колусенком В.В. від 10.10.2020.
Позивачем заявлено до стягнення 1 459,16 грн пені, 3% річних у розмірі 1 196,03 грн., збитки від інфляції у розмірі 1 722,54 грн., нарахованих позивачем на 107 291,02 грн. (сума страхового відшкодування) в період з 01.02.2020 по 15.06.2020 (дату початку періоду нарахування санкцій встановлено з урахуванням дати листа № 676 -31 від 31.01.2020, яким було відмовлено у виплаті страхового відшкодування).
Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п. 3.18 та 3.20 договору № 024.994155406.20223 від 03.12.2018, виплата страхового відшкодування або відмова у виплаті страхового відшкодування здійснюється страховиком протягом 10 робочих днів після дати складання страхового акту.
Так, відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.
Судом встановлено, що у п. 17.4. договору страхування сторони передбачили, що за несвоєчасну сплату страхового відшкодування страховик сплачує страхувальнику пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі 0,01% відповідної суми прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення.
Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо повної та своєчасної виплати страхового відшкодування, є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.
Суд апеляційної інстанції перевіривши розрахунок пені, 3% річних, збитків від інфляції на суму заборгованості з виплати страхового відшкодування 107 291,02 грн. за період з 01.02.2020 по 15.06.2020 наданого позивачем, вважає його обґрунтованим, а позовні вимоги в частині стягнення 1 459,16 грн пені, 3% річних у розмірі 1 196,03 грн., збитків від інфляції у розмірі 1 722,54 грн. такими, що вірно задоволені судом першої інстанції в повному розмірі.
Доводи скаржника в частині не залучення продавця та перевізника в якості третіх осіб, що не заявлять самостійних осіб, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Оскаржуваним рішенням стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" страхове відшкодування. Вказане рішення жодним чином не впливає на права продавця товару або перевізника, оскільки предметом даної справи не було встановленя винної особи.
Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідачем не заявлялось клопотань щодо залучення третіх осіб ані під час розгляду у суді першої інстанції, ані під час розгляду у суді апеляційної інстанції, а за висновком колегії суддів вказане рішення не вплине на права та обовзяки вказаних відповідачем осіб.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України    суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. 
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі №910/8881/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. 
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. 
Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). 
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі №910/8881/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" - залишити без задоволення.
Рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2020 у справі №910/8881/20 - залишити без змін.
Матеріали справи №910/8881/20 повернути до господарського суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

 Головуючий суддя                                                            В.В. Куксов 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                М.Л. Яковлєв