ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 р.	Справа № 520/6447/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства з водопостачання та водовідведення "ДЖЕРЕЛО" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 05.11.19 року по справі № 520/6447/19
за позовом Комунального підприємства з водопостачання та водовідведення "ДЖЕРЕЛО"      
до   Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України                    
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство з водопостачання та водовідведення «ДЖЕРЕЛО» (надалі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління  ДПС України  у Харківській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС України у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України  (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:
- про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Харківській області від 28.03.2019 року №00000111422 та від 17.04.2019 року № 00000121422.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року у задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства з водопостачання та водовідведення "ДЖЕРЕЛО" до Головного управління ДПС України у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень  відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм  матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення  справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року скасувати, позов задовольнити.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу  позивача, в якому посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить  апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання від 10.03.2021 року, клопотання про заміну відповідача у справі задоволено, замінено Головне управління ДПС у Харківській області на правонаступника Головне  управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не  підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом на підставі наказу від 30.01.2019 року № 752 та направлення № 1091 від 06.02.2019 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, результати якої викладено в акті від 20.02.2019 року № 514/20-40-14-22-07/32859154.
Висновки перевірки свідчать про порушення позивачем п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, яке полягало у нескладанні та нереєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригувань з податкових зобов`язань на адресу контрагентів покупців неплатників ПДВ на загальну суму ПДВ 580982,00 грн. у періоді січень2017р. - листопад 2017р. за що передбачено штрафні санкції згідно п.120-1.2 ст. 120-1 ПК України.
Позивач подав заперечення на вказаний акт які листом від 25.03.2019 року відповідачем були відхилені.
За наслідками перевірки відносно позивача було складено наступні ППР: від 28.03.2019 року №00000111422 про застосування штрафної санкції на суму 290491 грн. ( за нереєстрацію в ЄРПН протягом граничних строків ПН/РК) та від 17.04.2019 року № 00000121422 про застосування штрафної санкції на суму 290491 грн. ( за затримку реєстрації в ЄРПН протягом граничних строків ПН/РК).
ППР від 28.03.2019 року №00000111422 оскаржено в адміністративному порядку та рішенням ДФС України від 06.06.2019 року залишено без змін.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
З доводів апеляційної скарги позивача слідує, що позивач вважає незаконним податкове  повідомлення-рішення  ГУ ДФС у Харківській області від 28.03.2019 року №00000111422 з тих підстав, що документальна  позапланова виїзна перевірка, проведена  на підставі  наказу   ГУ ДФС у Харківській області  від 30.01.2019 року №752, проведена  поза межами мети перевірки, визначеної вказаним наказом, оскільки згідно наказу   ГУ ДФС у Харківській області  від 30.01.2019 року №752 перевірка проводилась з питань  дотримання вимог податкового законодавства України щодо визначення сум податкових зобов`язань з ПДВ  за січень-листопад 2017 року, березень 2018 року, тоді як  фактично  перевірка проведена на предмет  наявності  розбіжностей між даними податкових зобов`язань, визначених КП «Джерело» в  податкових  деклараціях за січень-листопад 2017 року, березень 2018 року з даними  зареєстрованих податкових  накладних в ЄРПН.
Такі доводи позивача колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до п. 78.4 ст. 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
З матеріалів справи  слідує, що контролюючим органом на підставі наказу від 30.01.2019 року № 752  проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, результати якої викладено в акті від 20.02.2019 року № 514/20-40-14-22-07/32859154.
З акту слідує, що копію наказу  контролюючого органу  вручено під розписку 07.02.2019 року головному бухгалтеру КП «Джерело» Леонтьеву В.І.
Згідно наказу  ГУ ДФС у Харківській області  від 30.01.2019 року № 752 «Про проведення документальної позапланової виїзної  перевірки Комунального підприємства з водопостачання та водовідведення «Джерело» перевірку проведено  у зв`язку  із включенням до складу  податкових зобов`язань податкових декларацій з податку на додану вартість за січень-листопад 2017 року, березень 2018 року сум ПДВ без відповідної реєстрації  податкових накладних в ЄРПН.   
Згідно акту перевірки від  20.02.2019 року № 514/20-40-14-22-07/32859154 перевірка проведена на предмет  наявності  розбіжностей між даними податкових зобов`язань, визначених КП «Джерело» в  податкових  деклараціях за січень-листопад 2017 року, березень 2018 року з даними  зареєстрованих податкових  накладних в ЄРПН.
Отже, твердження позивача, що перевірка проведена поза межами предмету перевірки, що, на думку позивача, свідчить про незаконність  податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 28.03.2019 року №00000111422, не відповідають дійсності.
Також, доводи апеляційної скарги позивача про незаконність податкового  повідомлення-рішення  ГУ ДФС у Харківській області від 28.03.2019 року №00000111422 грунтуються на тому, що наказ  ГУ ДФС у Харківській області  від 30.01.2019 року № 752  містить посилання  на  приписи п. 78.1.4 ст.78 ПК України, як на  правову підставу проведення перевірки, тоді як підстав, передбачених приписи п. 78.1.4 ст.78 ПК України для її проведення, не було через те, що  будь-якого запиту  від податкового органу  КП «Джерело» не отримувало.
Проте, такі доводи позивача колегія суддів також вважає необгрунтованими, з огляду на таке.
Згідно п.75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
В силу приписів п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Згідно п. 78.1.4 п. 78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Отже, ненадання платником податків пояснень та їх документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу за приписами п. 78.1.4 п. 78.1 ст.78 ПК України є підставою для   проведення документальної позапланової перевірки.
З матеріалів справи слідує, що контролюючим  органом на адресу позивача надсилався  письмовий запит  від 26.06.2018 року №27002/10/20-40-14-22-16 щодо надання пояснень та їх документальних підтверджень з питань наявності розбіжностей  між  податковими  зобов`язаннями з ПДВ та  зареєстрованими в ЄРПН  податковими накладними  за січень-листопад 2017 року, березень 2018 року.
Такий  письмовий           запит було отримано позивачем 04.07.2018 року, про свідчить долучене до матеріалів справи  повідомлення про вручення поштового відправлення (т.2 а.с. 8).
Отже, посилання позивача на те, що ним  письмовий запит відповідача не отримувався, спростовано матеріалами справи, а тому твердження позивача, що  перевірка проведена з порушенням приписів п. 78.1.4 п. 78.1 ст.78 ПК України не відповідають дійсності.
Доводи позивача наведені в апеляційній скарзі про прийняття відповідачем  податкового  повідомлення-рішення  ГУ ДФС у Харківській області від 28.03.2019 року №00000111422 з порушенням п. 86.7, п.86.8 ст.86 ПК України, що свідчить про його незаконність, є необгрунтованими, оскільки позивачем не наведено жодних фактичних даних в обгрунтування вказаних доводів.
Також, з доводів апеляційної скарги позивача слідує, що позивач вважає незаконним податкове повідомлення-рішення від 17.04.2019 року № 00000121422 через те, що на думку позивача, таке рішення прийняте всупереч вимог п.56.15 ст.56 ПК України.
Відповідно до п.56.15 ст.56 ПК України ( в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Виходячи зі змісту  наведеної норми колегія суддів зазначає, що наведеними приписами п.56.15 ст.56 ПК України  передбачено зупинення виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, яке було оскаржено, до дня закінчення процедури адміністративного оскарження, проте такі приписи не забороняють контролюючому органу в період адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення приймати нові податкові повідомлення-рішення.
Податкова вимога від 27.05.2019  року №127479-50, про  скасування якої позивач подавав заяву про збільшення позовних вимог, не була предметом розгляду справи, оскільки ухвалою Харківського окружного адміністративного суду  від 04.09.2019 року  заяву про збільшення позовних вимог позивачу повернуто без розгляду.
Отже, твердження позивача про незаконність податкового повідомлення-рішення від 17.04.2019 року № 00000121422 через порушення, на думку позивача, відповідачем вимог п.56.15 ст.56 ПК України є необгрунтованими.
За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Щодо суті порушень, виявлених перевіркою, позивачем не надано жодних доказів та пояснень на спростування висновків контролюючого органу.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої  інстанції про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено. 
Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315,  321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства з водопостачання та водовідведення "ДЖЕРЕЛО" залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року по справі № 520/6447/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  19.03.2021 року