ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

02 березня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 739/516/20
Головуючий у першій інстанції – Гнип О. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/287/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – судді Мамонової О.Є.,
суддів – Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
із секретарем: Зінковець О.О.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик Альона Леонідівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2020 року (ухвалено о 16 год 09 хв., повний текст рішення складено 27.11.2020) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним заповіту, 

                                      У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила:
1) встановити факт родинних відносин, а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 була її двоюрідною тіткою;
2) визнати недійсним заповіт, складений 10.04.2019 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та посвідчений приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л., за реєстровим номером № 592, 593.
Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна тітка – ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина. Позивачка є спадкоємцем п`ятої черги за законом після померлої тітки. Приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик A. Л. позивачці було відмовлено у прийняття її заяви про прийняття спадщини через відсутність документів щодо підтвердження родинних зв`язків з померлою у останньої.  У подальшому вона дізналася про існування заповіту, складеного померлою тіткою на сторонню особу ОСОБА_2 , за яким приватним нотаріусом відкрито спадкову справу.
Позивачка вказує, що її тітка ніколи за життя не склала б заповіт на сторонню особу. Як зазначено у заповіті, він складений у присутності двох свідків тому, що  ОСОБА_5 не може сама прочитати і підписати заповіт, та у зв`язку з тим, що остання є неосвіченою і не може підписати заповіт власноручно, на її особисте прохання в її присутності та в присутності приватного нотаріуса текст заповіту підписала ОСОБА_6 .  
Однак, померла ОСОБА_5 була освіченою, весь час до пенсії працювала, займала посаду агрохімік-аналітик в агролабораторії, самостійно отримувала пенсію і не мала фізичних вад, які б не давали їй змоги самостійно за власним волевиявленням підписати заповіт. Дійсно, ОСОБА_5 мала захворювання - атеросклеротичний кардіосклероз ІІ ступеню та гіпертонічну хворобу, але фізичних та психічних вад не мала і практично не зверталася до лікарів, тому підстави для підписання заповіту іншою особою цілком не зрозумілі.

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 18.11.2020 позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Встановлено факт родинних відносин, а саме те, що за життя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була двоюрідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про визнання заповіту від 10.04.2019 за реєстровим номером № 592, 593 недійсним, та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити позов у оскаржуваній частині в повному обсязі. Рішення в частині встановлення юридичного факту вважає законним та обґрунтованим.
Заявниця посилається на те, що у рішенні суду не зазначено взагалі фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріалами справи та показаннями свідків – ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтверджується, що померла тітка позивачки - ОСОБА_5 не мала захворювань, які б не давали можливості самостійно підписати заповіт, якби вона того хотіла. 
Заявниця наголошує, що, як в матеріалах спадкової справи після померлої ОСОБА_5 , так і в матеріалах даної справи, відсутні належні та допустимі докази того, що остання була неосвіченою та через цю ваду не здатна була підписати заповіт самостійно.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі та зазначає, що він є братом позивачки і двоюрідним племінником померлої ОСОБА_5 . 
Вказує, що померла тітка ОСОБА_5 не мала захворювань, які б не давали можливості самостійно підписати заповіт, якби вона того хотіла. Оскільки вона заповіт не підписувала сама, то у неї не було бажання віддавати все своє майно сусідам ОСОБА_15 , з якими у неї все її життя були неприязні стосунки, про що знала вся вулиця.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області Шик Л.А. просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що оспорюваний заповіт було складено і посвідчено у письмовій формі, у зв`язку із неможливістю ОСОБА_5 самостійно його прочитати та підписати заповіт посвідчено за участі свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та одночасно засвідчено справжність підпису на заповіті відповідно до вимог законодавства. 
При попередньому виїзді до місця проживання заповідача була проведена розмова-консультація, встановлено особу, перевірено дієздатність заповідача, з`ясовано її волю та що саме хоче зробити заповідач і на чию користь. Заповідач чітко говорила та висловлювала свої думки і міркування, була врівноважена та спокійна. 
Заповідач однозначно відмовилась читати та писати, сказала, що не зможе цього зробити та бажає, щоб це за неї зробила інша особа, з урахуванням чого та дотримуючись норм законодавства, що регулюють порядок вчинення нотаріальних дій, заповідачеві було запропоновано посвідчити заповіт в присутності двох свідків, які зачитають текст заповіту та особи, яка замість неї поставить на ньому свій підпис.
Доводи позивачки довкола освіченості заповідача та щодо того, що нею невірно зазначено підставу неможливості прочитання та підписання заповіту ОСОБА_5 особисто, не вважає такими, що вплинули чи могли вплинути на волю та бажання заповідача залишити заповіт.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що районним судом були повністю з`ясовані всі фактичні обставини справи, допитані  свідки, мотивована оцінка кожного аргументу, та вірно встановлено, що вимоги закону дотримані і волевиявлення померлої відображено правильно, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 . 
У відзиві зазначається, що коли померла ОСОБА_5 почала писати нотаріус повідомила, що в неї дуже нерозбірливий почерк, так як руки у ОСОБА_5 були набряклі, тоді нотаріус повідомила, що потрібно будь-яких двоє свідків та одна людина, яка підпише заповіт. ОСОБА_2 пішла на вулицю і кого зустрічала першими, того і покликала бути свідками, про що і вказується у рішенні Семенівського районного суду Чернігівської області. Всі свідки, які знаходилися при складанні заповіту повідомили, що у покійної були набряклі руки і вона сама не могла чітко підписати і написати власноруч заповіт. Приватний нотаріус Новгород-Сіверського нотаріального округу Шик А.Л. при посвідченні заповіту чітко дотримувалася норм чинного законодавства України, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало її волі, заповідачка не була обмежена цивільної дієздатності, могла керувати своїми діями.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника – адвоката Шолох О.В., які просили апеляційну скаргу задовольнити, відповідачки ОСОБА_2 та її представника – адвоката Сергієнка А.М., приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л. та її адвоката Радченка О.О., які просили залишити без змін рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, врахувавши доводи, наведені у відзивах на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про встановлення факту родинних відносин не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту від 10.04.2019.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту від 10.04.2019, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи, а також показаннями свідків підтверджено, що при посвідчені оспорюваного заповіту вимоги закону в необхідному обсязі дотримані і воля померлої у заповіті відображена правильно, а викладені у позові доводи  довкола неосвіченості померлої й інші приведені неістотні аргументи самі по собі не дають достатніх підстав для спростування викладеної правильно у заповіті волі померлої й визнання заповіту недійсним.
Однак погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є двоюрідною племінницею ОСОБА_5 , що сторонами не оспорюється.
10.04.2019 приватним нотаріусом Новгород-Сіверського нотаріального округу Шик А.Л. посвідчено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 592, 593, за яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 12-13, т. 2 а.с. 98).
У тексті заповіту зазначено, наступне.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не може сама прочитати і підписати текст заповіту, заповіт посвідчено у присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 засвідчили, що не є спадкоємцями за заповітом, членами сім`ї та близькими родичами спадкоємців за заповітом та їм роз`яснено зміст статті 1255 ЦК України про те, що вони не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складання заповіту та його змісту.
Свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 зачитали цей заповіт уголос та поставили свої підписи на ньому.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 є неосвіченою і не може підписати заповіт власноручно, на її особисте прохання в її присутності та в присутності приватного нотаріуса Новгород-Сіверського району нотаріального округу Шик А.Л., текст заповіту підписала ОСОБА_6 .
Заповіт записаний нотаріусом, зі слів ОСОБА_5 .
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 є неосвіченою, не може особисто прочитати уголос та підписати текст заповіту, за її дорученням, у її та у присутності нотаріуса, текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними нею свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підписаний ОСОБА_6 .
У зв`язку з похилим віком заповідача, заповіт посвідчено удома за адресою: АДРЕСА_1 .
У реєстрі № 1 для реєстрації нотаріальних дій щодо вказаної нотаріальної дії зазначено: номер нотаріальної дії – 592, 593, дата вчинення нотаріальної дії – 10.04.2019, ОСОБА_5 сама підписати заповіт не може у зв`язку з неосвіченістю, за її дорученням заповіт підписала ОСОБА_6 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла (т. 1 а.с. 10).
Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, до складу якого увійшла 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала з 29.08.2005 по день смерті (т. 2 а.с. 101-102).
Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в іншій частині будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
10.09.2019 приватним нотаріусом Новгород-Сіверського нотаріального округу Шик А.Л. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 заведено спадкову справу № 261/2019 за заявою ОСОБА_2 , спадкоємця за заповітом (т. 1 а.с. 91, т. 2 а.с. 88-103).
25.09.2019 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Число С.М. із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 тітки ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 11, т. 2 а.с. 91).
08.01.2020 ОСОБА_1 зверталась із заявою до органів поліції на неправомірні дії ОСОБА_2 , зареєстрована в журналі ЄО Новгород-Сіверського ГУНП за № 206, та за результатами проведеної перевірки було прийнято рішення про припинення перевірки по даному факту у зв`язку з наявністю заповіту на ім`я ОСОБА_2 та тим, що спадкоємиця почала розпоряджатись майном після встановленого терміну, що відповідає законодавству (т. 1 а.с. 71-72).
За життя, відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії лікарні № 1 м. Новгород-Сіверський від 03.04.1997, ОСОБА_5 мала встановлений діагноз атеросклеротичний кардіосклероз ІІ ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст. (т. 1 а.с. 16).
За інформацією КНП «Новгород-Сіверський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Новгород-Сіверської районної ради Чернігівської області від 28.08.2020 № 01-03/837 згідно записів в амбулаторній картці № НОМЕР_1 ОСОБА_5 перебувала на обліку з 1988 року. Останній раз оглянута лікарем-терапевтом 05.04.2019 – хворіла на ішемічну хворобу серця, дифузний кардіосклероз з гіпертонічною хворобою II ступеню, 2 стадія, ризик 3, серцева недостатність III. Стан важкий, хвороба декомпенсована, наростали явища хронічної серцевої недостатності. В такому стані ОСОБА_5 потребувала сторонньої допомоги. Лікарем призначене лікування згідно протоколу. Померла ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпосередня причина смерті – хронічна серцева недостатність III стадії (т. 1 а.с. 233). 
Сторонами визнається, що з січня 2019 року позивачка ОСОБА_1 у зв`язку із отриманням травми ОСОБА_5 здійснювала постійний догляд за нею, купувала харчі та ліки, готувала їжу, прала, прибирала, викликала лікарів та медичних працівників для огляду тітки, призначення лікування та здійснення медичних маніпуляцій. 
У березні 2019 року позивачка захворіла та у зв`язку з проходженням численних обстежень і лікуванням (т. 1 а.с. 120-121, 138-140, 191-193, 243-252, т. 2 а.с. 138-139, 142, 222-234, 236, т. 3 а.с. 2-20), не мала змоги постійно догляди свою тітку ОСОБА_5 , тому з  березня 2019 року на прохання позивачки догляд за тіткою здійснювала відповідачка ОСОБА_2 , яка була сусідкою ОСОБА_5 та проживала разом з нею в одному будинку, що має два входи.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача.
Згідно зі статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України.
Частиною четвертою статті 207 ЦК України передбачено, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.
Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.
Згідно із статтею 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).
Відповідно до статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.
Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.
Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).
Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, у тому числі подружжя, які складені відповідно до вимог статей 1233 - 1257 Цивільного кодексу України та особисто подані нотаріусу. Посвідчення заповіту через представників не допускається. У заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. Заповіт особисто підписує заповідач (підпункти 1.1-1.4 пункт 1 глава 3 розділ ІІ).
Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.
Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.
У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом.
Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою (підпункти 1.6-1.8 пункт 1 глава 3 розділ ІІ).
На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках.
Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю.
Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт.
Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка.
Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому (підпункт 1.11 пункт 1 глава 3 розділ ІІ).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що заповіт вчинений проти справжньої волі спадкодавці, підстав для підпису заповіту іншою особою не було, оскільки померла ОСОБА_5 була освіченою, могла читати і писати та не мала наміру заповідати своє майно відповідачці, яка є їй чужою людиною.
Як зазначалось вище, із тексту оспорюваного заповіту від 10.04.2019 вбачається, що він посвідчений у присутності свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не може сама прочитати і підписати текст заповіту, а також у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 є неосвіченою, не може особисто прочитати уголос та підписати текст заповіту, за її дорученням, у її присутності та присутності нотаріуса текст заповіту підписаний ОСОБА_6 .
Однак зазначені обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Так, згідно з архівною довідкою районного трудового архіву Новгород-Сіверської районної ради Чернігівської області 21.12.1961 ОСОБА_5 була зарахована до числа учнів Новгород-Сіверської однорічної сільгоспшколи  на 1961-1962 навчальні роки у групу «А» по підготовці молодших фельдшерів-техніків штучного запліднення сільськогосподарських тварин (т. 1 а.с. 119).
Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_5 мала професію ветфельдшер, постійно працювала за освітою, займала посади ветсанітара станції, техніка держплемстанції, лаборанта хімвідділу ветлабораторії та агрохіміка аналітика ( т. 1 а.с. 14-15, 116-118).
Із наданої на адвокатські запити інформації вбачається, що ОСОБА_5 перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення, сім`ї та праці Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області як отримувач житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого пічного побутового палива, самостійно заповнювала заяви про призначення житлової субсидії та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії і підписувала їх також самостійно ( т. 1 а.с. 113-115, т. 2 а.с. 34-38, 59-63).
За повідомленням Чернігівської дирекції АТ «Укрпошта» ОСОБА_5 отримувала пенсію у АТ «Укрпошта» особисто, інформація про наявність довіреності на отримання пенсії відсутня та з наданих відомостей на виплату пенсій, соціальних допомог форми В1-М з квітня 2018 року по квітень 2019 року вбачається, що остання особисто ставила в них підписи (т. 2 а.с. 8-21). Отримання пенсії особисто ОСОБА_5 підтвердила відповідачка ОСОБА_2 у судових засіданнях апеляційного суду. Востаннє за отримання пенсії ОСОБА_5 розписалась особисто 09.04.2019 (т. 2 а.с. 12).
За таким, зазначення у заповіті нотаріусом про неосвіченість померлої заповідачки не відповідає дійсності та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.
Нотаріус до кінця не пересвідчилась у обставинах та підставах посвідчення заповіту і зазначила у ньому хибну інформацію щодо неосвіченості заповідачки.
З оскаржуваного рішення вбачається, що суд обґрунтовував відмову у позові  показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , не взявши до уваги показання свідків з боку позивачки та самої позивачки без зазначення належної мотивації. Крім показань свідків будь-які інші обставини справи судом не встановлювались.
Даючи оцінку показанням свідків, що були присутні при посвідченні заповіту, колегія суддів виходить з наступного.
Так, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 показали, що в день складення заповіту, ОСОБА_5 все ясно розуміла та відповідала на питання, розуміла, що вона каже та що кажуть їй. Вказані свідки вказали, що ОСОБА_5 не могла самостійно розписатись у заповіті, зокрема, ОСОБА_7 зазначила, що її не слухались пальці, а ОСОБА_8 зазначила, що у ОСОБА_16 були опухлі руки.
У свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_6 , підтвердила, що ставила свій підпис, однак не знає чи у заповіті, чи в іншому документі, та вказала, що здається затверджувала, що все було адекватно і були присутні свідки. При цьому, ОСОБА_6 чітко та декілька разів, зокрема на уточнюючі питання адвоката ОСОБА_17 , вказала, що підпис у заповіті ОСОБА_5 ставила сама. У подальших поясненнях ОСОБА_6 зазначала, що в її пам`яті момент вчиняла чи не вчиняла ОСОБА_5 підпис не відклався, та на її думку фізично зробити вона це могла, оскільки до ліжка прикована не була, а чому ОСОБА_6 підписувала заповіт замість ОСОБА_5 вона не змогла пояснити. Пояснювала, що вона пам`ятає, що ОСОБА_5 свій підпис ставила, однак не пам`ятає, чи це було на заповіті, чи на листку, однак остання розписувалась і тримала ручку в руках.
У дослідженому апеляційним судом Журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, справа № 01-26 том № 1, міститься запис про те, що виклик нотаріуса 10.04.2019 о 12 год. 15 хв. було здійснено ОСОБА_6 . Вказаний свідок таких обставин не підтвердила. В свою чергу, ОСОБА_2 вказувала, що нотаріуса для посвідчення заповіту викликала сама, свідків запрошувала особисто – йшла по вулиці і кого першого зустрічала, того і звала, а питання їх запрошення не обговорювалося із ОСОБА_5 . 
Свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вказали, що їх запросила ОСОБА_2 , а сама ж ОСОБА_6 зазначила, що бути свідком її запросив чоловік ОСОБА_2 ,  пояснивши, що приїде нотаріус.
У заповіті від 10.04.2019 зазначено, що текст заповіту підписала ОСОБА_6 за проханням та дорученням самої ОСОБА_5 . Однак за  поясненнями ОСОБА_2   така дія була проведена за ініціативи нотаріуса.
Таким чином, показання свідків з боку відповідачки, які були покладені в основу рішення суду про відмову у задоволення вимог про визнання заповіту недійсним, є суперечливими, містять суттєві розбіжності в обставинах події складення та посвідчення спірного заповіту, місцями протирічать одне одному та не співпадають з письмовими доказами наведеними вище (текст заповіту, реєстраційні журнали приватного нотаріуса, медичні довідки тощо), що об`єктивно ставить їх під вагомі сумніви. Вказані показання свідків у повній мірі не підтверджують обставин, що відображені у заповіті.
Також, колегія суддів критично ставиться до вказівки у заповіті на те, що ОСОБА_5 не може особисто прочитати уголос та підписати текст заповіту.
Так, як вже зазначалось вище, всі троє свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вказали, що у день складення заповіту ОСОБА_5 почувалася добре, мала ясний розум та свідомість, все чула та бачила.
У свою чергу, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що заповідачка у день складення заповіту не могла читати та писати в силу фізичних чи психічних вад, захворювання чи вад зору тощо, матеріали справи не містять.
З логічного та стилістичного викладу тексту заповіту вбачається, що неможливість ОСОБА_5 особисто прочитати та підписати текст заповіту пов`язується з фактом неосвіченості останньої, який, на переконання суду, не знайшов свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993).
Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України доказами є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, апеляційний суд, з огляду на викладені вище обставини, з врахуванням доказів, які зібрані по даній справі, застосовуючи стандарт «balance of probabilities» («баланс ймовірностей»), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, а ніж не мав місце, приходить до висновку, що оспорюваний позивачкою заповіт від 10.04.2019 належить визнати недійсним у зв`язку із доведеною відсутністю волевиявлення заповідача на його складання, оскільки на момент посвідчення заповіту ОСОБА_5 була освіченою, на вади зору не страждала, а отже передбачених законом підстав для підписання заповіту замість неї іншою особою не було.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції, на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, - скасуванню в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту з ухваленням нового рішення у справі про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог та апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений нею за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 840,80 (т. 1 а.с. 1-1б) та за апеляційний  розгляд  справи  в  сумі  1 261,20  грн  (т. 3 а.с. 87-88), а разом 2 102 грн.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 1, 4, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту - скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту  - задовольнити.
Визнати недійсним заповіт, складений 10 квітня 2019 року ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , посвідчений приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 592, 593. 
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;  РНОКПП НОМЕР_3 ) 2 102 (дві тисячі сто дві) грн у відшкодування судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 березня 2021 року.

Головуюча                                                                         О.Є.Мамонова

Судді:                                                                                  Н.В.Висоцька

                                                                                           Н.В.Шитченко