П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1094/20	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                    суддів – Кравця О.О.,
                                – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року, прийняте у складі суду судді Свиди Л.І. в місті Одеса по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, – 

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – Відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд:
- визнати протиправними дій ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.02.2016 року по 31.01.2019 року;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2016 року по 31.01.2019 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року – січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 31.01.2019 року – березень 2018 року з урахуванням абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (а.с. 68, 91).
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення є протиправною, оскільки індексації грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року, грудень 2018 року; зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, за грудень 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року; в задоволенні решти позову – відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає рішення суду таким, що винесене з порушенням норм матеріального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та в цій частині постановити нове рішення про їх задоволення.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року                   № 1078 (далі – Порядок № 1078) та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року за № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою було затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців, у зв`язку з чим новим базовим місяцем став березень 2018 року. 
Апелянт вказує, що згідно абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 сума належної апелянтові індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Виходячи з викладеного, на думку апелянта, починаючи з 01.03.2018 року Відповідач повинен був виплачувати індексацію грошового забезпечення в фіксованому розмірі, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 %, то в підвищеному розмірі. Таким чином, за власними розрахунками апелянта з 01.03.2018 року по 30.11.2018 року включно та з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року він мав право на фіксовану індексацію до наступного підвищення тарифних ставок. Також апелянт зазначив, що судом не прийнято до уваги той факт, що спосіб обраного судом захисту порушеного права має бути ефективним, тобто таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність Відповідача.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,              ОСОБА_1 проходив військову службу з 01.02.2016 року по 31.01.2019 року у Військовій частині НОМЕР_1 .
21 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року в сумі 81 307, 70 грн. та проведення перерахунку та доплати індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 року по 31.01.2019 року (а.с. 11).
Листом № 430/38 від 09.01.2020 року ВЧ НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 про те, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення залежить від обсягу фінансування на відповідний рік. Відповідно до ст. 51 Бюджетного кодексу керівники здійснюють видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення. За інформацією, наданою представниками Департаменту фінансів Міноборони, у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України за відповідний період в Міністерстві оборони України не було (а.с. 12).
Вважаючи протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2016 року по 31.01.2019 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме:
- суд визнав протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року та зобов`язав ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь             ОСОБА_1 за цей період індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року з огляду на те, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, відсутність бюджетного фінансування на її виплату не є підставою для її ненарахування. Разом з тим, у період проходження ОСОБА_1 служби з 01.02.2016 року по 28.02.2018 рік, розмір посадових окладів військовослужбовців не змінювався з січня 2018 року, тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації має здійснюватись наростаючим підсумком за цей період року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року;
- суд визнав протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за грудень 2018 року та зобов`язав ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 за цей період індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року з огляду на те, що у березні 2018 року відбулось підвищення посадового окладу Позивача та, відповідно, і інших складових грошового забезпечення, тому цей місяць виступає базовим для обчислення індексу споживчих цін. Проте, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% було перевищено, тому у Позивача виникло право на індексацію заробітної плати, яку необхідно було проводити з грудня 2018 року, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року було опубліковано у листопаді 2018 року.
Разом з цим, суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з березня 2018 року по листопад 2018 року та січень 2019 року та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 за цей період індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березень 2018 року. Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд попередньої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року та у січні 2019 року, оскільки у період з березня 2018 року по листопад 2018 року величина індексу споживчих цін не перевищувала встановлений поріг індексації, а у січні та лютому 2019 року індексація грошового забезпечення – нараховувалась.
Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В даному випадку, Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його позовних вимог.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року за № 1078.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо протиправної відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог в частині не проведення індексації грошового забезпечення Позивачу у період з 01.03.2018 року по 30.11.2018 року та з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року, колегія суддів виходить з наступного.
Наказом Міністерства оборони України № 90 від 01.03.2018 року «Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України» з метою визначення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, установлено тарифні розряди за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 1-22 до наказу, в результаті чого збільшилися посадові оклади військовослужбовців.
Отже, починаючи з березня 2018 року, базовим місяцем для розрахунку індексації є відповідно березень 2018 року.
Пунктом 5 Порядку № 1078 встановлено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Таким чином місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 %.
Отже, у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу у місяці підвищення береться за 1 або 100 %, тобто місяць підвищення вважається базовим і індексація в цьому місяці не проводиться, якщо сума підвищення заробітної плати (у базовому місяці враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру) перевищить суму індексації. Починаючи з наступного за базовим місяця наростаючим підсумком розраховується індекс для проведення подальшої індексації.
Відповідно до наданого розрахунку індексації грошового забезпечення                ОСОБА_1 індекс споживчих цін для проведення індексації розрахований наростаючим підсумком з квітня 2018 по жовтень 2018 року не перевищив 103 %.
Таким чином лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8 % * 100,0 % * 100,0 % * 99,3% * 100,0 % * 101,9 % * 101,7 % * 100) перевищено, отже у Позивача виникає право на індексацію заробітної плати. При цьому оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно було проводити з грудня 2018 року (п. 1-1 порядку № 1078).
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано протиправними дії Відповідача щодо невиплати індексації у грудні 2018 року, оскільки довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 09.01.2020 року № 16 встановлено, що у грудні 2018 року Позивачу індексація не виплачувалась (а.с. 21).
Разом з тим, із вказаної довідки вбачається, що у січні та лютому 2019 року Позивачу нараховувалась індексація у розмірі 138,31 грн. по кожному місяцю, а отже й підстави для її нарахування та виплати за вказаний період відсутні.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Відповідача щодо не проведення індексації грошового забезпечення Позивача у період з у період з 01.03.2018 року по 30.11.2018 року та з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року. Доводи апеляційної скарги в цій частині ґрунтуються на помилковому тлумаченні апелянтом Порядку № 1078 та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 294, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М.П. Коваль

Суддя:                                                                                     О.О. Кравець 

        Суддя:                                                                                     Л.Є. Зуєва