УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 січня 2021 року
м. Київ
справа № 628/1647/18
провадження № 51-191ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, яку постановлено в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017220320001511, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 , ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України (далі – КК України).
Суть питання
За вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року, який в подальшому було уточнено ухвалами від 30 січня та 30 листопада 2020 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на строк 15 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 4 ст. 187 цього Кодексу – на строк 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 1 ст. 185 КК України – на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 185 цього Кодексу – на строк 5 років та засуджено до покарання у виді обмеження волі за ч. 1 ст. 357 КК України на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Харківський апеляційний суд ухвалою від 01 грудня 2020 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 змінив в частині призначення йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України. Постановив пом`якшити призначене за ч. 1 ст. 185 КК України покарання, призначивши йому покарання за вказане кримінальне правопорушення у виді обмеження волі на строк 3 роки. В решті вирок місцевого суду залишив без змін. 
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , в якій, як можливо зрозуміти з її змісту, він, посилаючись на невідповідність призначеного йому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі через суворість та просить скасувати вирок стосовно нього.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального Кодексу України (далі — КПК України) встановлені вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.  
Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржується, а відповідно до частини 5 вказаної статті до касаційної скарги додаються копії цих судових рішень.
Однак, зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 неможливо зробити однозначний висновок про те, які саме судові рішення він оскаржує у касаційному порядку. 
Так у вступній частині касаційної скарги ОСОБА_4 вказує, що касаційна скарга ним подається на ухвалу Харківського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, однак у прохальній її частині засуджений порушує питання про скасування вироку стосовно нього. Разом з тим до касаційної скарги долучає лише вищевказану ухвалу апеляційного суду.
Це не лише становить формальне порушення ст. 427 КПК України, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 цього Кодексу та розглянути касаційну скаргу по суті.
Також Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 фактично зводяться до його вказівок на неповноту судового розгляду, незгодою з наданою судами оцінкою доказам та по суті, заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому засуджений, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, не навів доводи про порушення допущені, на його думку, апеляційним судом. Зокрема, він не вказав, у чому саме полягали порушення допущені судом апеляційної інстанції, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412 - 414, 419 цього Кодексу.
Разом з тим, касаційна скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги.
Крім того, ст. 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Однак засуджений, не навів належних доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного йому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про його особу внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК України та приписів статей 50, 65, КК України у їх взаємозв`язку.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
При цьому вимоги до суду касаційної інстанції, викладені засудженим у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. 
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу — без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційнускаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                   ОСОБА_3