Постанова                                       
Іменем України                            
 
27 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 686/21123/19
провадження № 61-22928св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової В. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Національна академія аграрних наук України, 
третя особа - державне підприємство «Дослідне господарство «Проскурівка» Миронівського інституту пшениці імені В. М. Ремесла Національної академії аграрних наук України»,
особа, яка участі у справі не брала, однак судове рішення стосується її прав - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу державного підприємства «Дослідне господарство «Проскурівка» Миронівського інституту пшениці імені В. М. Ремесла Національної академії аграрних наук України», ОСОБА_2 , Національної академії аграрних наук України на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Стефанишина С. Л., та постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 21 листопада 2019 року, прийняту у складі колегії суддів: 
Купельського А. В., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Національної академії аграрних наук України (далі - НААН), третя особа - державне підприємство «Дослідне господарство «Проскурівка» Миронівського інституту пшениці імені В. М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» (далі - державне підприємство), про визнання незаконним та скасування рішення про результати конкурсу на заміщення вакантної посади.
 
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що він був призначений на посаду директора державного підприємства з укладанням контракту терміном з 03 грудня 2015 року до 03 грудня 2018 року. Наказом 
від 03 грудня 2018 року № 336-К його призначено на посаду виконуючого обов`язки директора державного підприємства на строк до призначення керівника у встановленому порядку.
 
29 березня 2019 року президентом НААН видано наказ № 116-К «Про проведення конкурсу на посаду директора державного підприємства «Дослідне господарство «Проскурівка» Миронівського інституту пшениці імені В. М. Ремесла Національної академії аграрних наук України». Позивач вказував, що після оголошення конкурсу він подав Конкурсній комісії Національної академії аграрних наук України (далі - Конкурсна комісія) документи згідно із переліком, зазначеним в оголошенні на посаду директора державного підприємства, а також брав участь у вказаному конкурсному відборі.
 
Результати конкурсу на заміщення вакантної посади директора державного підприємства оформлено рішенням Конкурсної комісії та зафіксовано 
в протоколі від 25 квітня 2019 року № 3. Переможцем конкурсного відбору визнано ОСОБА_2 , проте позивач стверджував, що під час проведення конкурсу було допущено порушення правил проведення конкурсу.
 
Із наказом НААН від 29 березня 2019 року № 116-К «Про проведення конкурсу на посаду директора державного підприємства «Дослідне господарство «Проскурівка» Миронівського інституту пшениці імені 
В. М. Ремесла Національної академії аграрних наук України», діями та результатами конкурсу він не погоджувався, оскільки спірний наказ та результати конкурсу, які прийняті протиправно, грубо порушують вимоги, викладені в Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2008 року № 777 (далі - Порядок № 777). Крім того, порушено його право на об`єктивний та неупереджений порядок проведення конкурсу.
 
Вважав, що підстави для проведення конкурсу були відсутні, оскільки на час прийняття відповідного рішення посада директора державного підприємства не була вакантною. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, керівником підприємства, станом на дату проведення конкурсного відбору, значиться він.
 
Наказом НААН від 14 травня 2019 року № 157-К його того ж дня звільнено із займаної посади виконуючого обов`язки директора державного підприємства 14 травня 2019 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору, відповідно до пункту другого статті 36 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України). Проте, підставою для такого звільнення в наказі вказано протокол № 3 засідання Конкурсної комісії від 25 квітня 
2019 року.
 
Вважав, що між ним та НААН до сьогодні продовжують існувати трудові відносини та діє трудовий договір, що укладений на невизначений строк,  відповідно до Порядку № 777, тому були відсутні підстави для проведення відповідного конкурсного відбору, адже на час прийняття рішення Конкурсною комісією посада директора державного підприємства вакантною не була.
 
Наказ про звільнення він отримав 22 травня 2019 року, а розрахунок з ним підприємство провело 03 липня 2019 року, тобто з порушенням вимог статей 47, 116 КЗпП України.
Разом з тим у його трудовій книжці директором державного підприємства ОСОБА_2 22 травня 2019 року зроблено запис № 15 про звільнення, підставою якого вказано наказ від 22 травня 2019 року № 10 «Про припинення виконання обов`язків директора державного підприємства «Дослідне господарство «Проскурівка» Миронівського інституту пшениці імені В. М. Ремесла Національної академії аграрних наук України».
 
Збільшивши позовні вимоги, позивач просив суд:
визнати незаконним та скасувати рішення Конкурсної комісії про результати конкурсу на заміщення вакантної посади директора державного підприємства, оформлене протоколом від 25 квітня 2019 року, яким його звільнено з посади виконуючого обов`язки директора державного підприємства; 
поновити його на посаді виконуючого обов`язки директора державного підприємства з моменту прийняття рішення суду та допустити негайне виконання рішення суду в даній частині.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 03 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Визнано незаконним та скасовано рішення Конкурсної комісії про результати конкурсу на заміщення вакантної посади директора державного підприємства, оформлене протоколом від 25 квітня 2019 року, яким 
ОСОБА_1 було звільнено з посади виконуючого обов`язки директора державного підприємства.
 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки директора державного підприємства з 03 вересня 2019 року.
 
Стягнуто з НААН на користь держави судовий збір у розмірі 1 536,80 грн.
 
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки директора державного підприємства з 03 вересня 2019 року підлягає негайному виконанню. 
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на невиконання відповідачем вимог Порядку № 777 та фальсифікацію направлених для участі в конкурсі матеріалів, що відповідно порушує права, свободи та інтереси позивача як учасника конкурсного відбору.
 
Судом першої інстанції не здобуто доказів, що ОСОБА_2 станом на останню встановлену дату подання відповідних документів (19 квітня 
2019 року) був претендентом (кандидатом) на заміщення вакантної посади директора, оскільки він не надав документів, що вимагались від претендентів. Відповідно до пункту 14 Порядку № 777 у разі неподання претендентом одного із документів, визначеного Порядком за рішенням комісії, такий претендент не допускається до участі у конкурсному відборі. Всупереч вимогам зазначеного Порядку № 777, Конкурсна комісія прийняла рішення про допуск ОСОБА_2 до участі у конкурсі та визнала його переможцем конкурсного відбору на заміщення вакантної посади директора підприємства.
 
Поновлюючи позивача на займаній до звільнення посаді виконуючого обов`язки директора, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що під час звільнення позивача з посади директора підприємства 03 грудня 
2018 року, після закінчення строку дії трудового договору, та прийняття його на посаду в. о. директора державного підприємства з 04 грудня 2018 року, трудові відносини між ним та підприємством продовжили існувати на підставі безстрокового договору, том, у звільнивши позивача за пунктом 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору, відповідач грубо порушив його права.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 листопада 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_3 , НААН, державного підприємства залишені без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 03 вересня 2019 року залишено без змін.
 
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вказав, що відповідач, третя особа та ОСОБА_2 не надали доказів наявності у ОСОБА_2 стажу роботи на керівних посадах нижчого рівня не менше ніж 5 років. ОСОБА_2 подав декларацію після прийняття комісією рішення про допуск кандидата до конкурсу, тому суд першої інстанції правомірно визнав незаконним та скасував рішення Конкурсної комісії про результати конкурсу на заміщення вакантної посади директора державного підприємства, оформлене протоколом від 25 квітня 2019 року.
Звільнивши позивача за пунктом другим статті 36 КЗпП України, 
у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі рішення Конкурсної комісії про результати конкурсу на заміщення вакантної посади директора державного підприємства, відповідач грубо порушив права позивача.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У грудні 2019 року державне підприємство подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2019 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 листопада 2019 року та ухвалити судове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
У грудні 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2019 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 листопада 2019 року та ухвалити судове рішення про відмову 
в задоволенні позову.
 
У грудні 2019 року НААН подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2019 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 листопада 2019 року та ухвалити судове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи осіб, які подали касаційні скарги
 
Касаційна скарга державного підприємства «Дослідне Господарство «Проскурівка» Миронівського інституту пшениці імені В. М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки зібраним доказам, що привело до ухвалення неправосудного рішення.
Суди своїми рішеннями підмінили Конкурсну комісію і не допустили до участі у конкурсі ОСОБА_2 , залишивши чинним рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом № 2. При цьому не перевірили відповідності умовам конкурсу документів, поданих ОСОБА_1 . 
Суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що позивач пропустив строк, визначений для звернення до суду із зазначеним позовом, та що спір є публічно-правовим, не перевірив причини відмови у відкритті провадження Хмельницьким окружним адміністративним судом від 12 серпня 2019 року.
Поновлюючи ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки директора державного підприємства, суди не звернули увагу на те, що вказане державне підприємство не залучено до участі у розгляді справи як відповідач.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_2  мотивована тим, що суди не надали оцінку всім зібраним доказам та ухвалили незаконні рішення. 
Стверджує, що жодне з рішень Конкурсної комісії не містило в собі вказівки щодо звільнення позивача як виконуючого обов`язки директора державного підприємства. 
Вважає, що у разі оскарження протоколу Конкурсної комісії від 25 квітня 
2019 року № 3 його слід було залучити до участі у розгляді справи як відповідача, оскільки це стосується його прав та обов`язків.
 
Суди не дослідили надані докази щодо відповідності вимогам конкурсу його рівня освіти і стажу роботи, не дослідили висновки, викладені Конкурсною комісією в протоколі № 2 та дійшли передчасних висновків про задоволення позову.  
Посилання позивача на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року, якою відмовлено 
у відкритті провадження, є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 вже звертався до Хмельницького окружного адміністративного суду і ухвалою від 31 травня 2019 року у справі № 560/1447/19 його адміністративний позов було залишено без розгляду за його заявою.
 
Касаційна скарга Національної академії аграрних наук Українимотивована тим, що суди ухвалили судові рішення з порушенням норм процесуального права та неправильно встановили фактичні обставини справи.
Посилаючись на положення частини п`ятої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), вказує, що оскільки позивач після відкриття судом спрощеного позовного провадження, збільшив позовні вимоги, то суд першої інстанції мав розпочати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 
Суд першої інстанції під час розгляду справи по суті, за відсутності відповідача та третьої особи, не отримавши відзив та клопотання, які були подані в межах строків, визначених судом першої інстанції, розглянув справу по суті, дослідив докази, подані лише позивачем, та ухвалив рішення про задоволення позову.
 
Стверджує, що суди попередніх інстанцій не надали правову оцінку тому, що допуск до участі у конкурсі на заміщення вакантної посади директора державного підприємства оформлено у виді протоколу Конкурсної комісії 
від 25 квітня 2019 року № 2 шляхом відкритого голосування членів комісії за кожного кандидата, яким права позивача нічим не порушено. Однак суд ухвалив рішення про скасування протоколу про результати конкурсного відбору від 25 квітня 2019 року, яким лише зафіксовано виступи учасників та результати конкурсу, а не щодо допуску претендентів до участі 
у конкурсі. Тобто суд вийшов за межі позовних вимог.
 
Заявник вказує, що суди звернули увагу на освіту та стаж роботи ОСОБА_2 , однак ніяких письмових доказів, окрім тверджень позивача, не досліджували.
 
ОСОБА_2 не був залучений до участі у розгляді справи.
 
Вважає помилковими висновки судів про те, що ОСОБА_1 наказом 
від 03 грудня 2018 року призначено виконуючим обов`язки директора державного підприємства безстроково.
Стверджує, що рішення Конкурсної комісії про результати конкурсу на заміщення вакантної посади, оформлене протоколом від 25 квітня 
2019 року № 3, не є актом індивідуальної дії, який є обов`язковим до виконання та міг би порушувати права позивача.
Вказує, що необхідною умовою для призначення директора державного підприємства є його обрання на конкурсних засадах на посаду з подальшим укладенням контракту як особливої форми трудового договору.
 
Вважає, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги статей 267, 376 
ЦПК України, оскільки надав неправильну оцінку доводам відповідача щодо пропуску позивачем строку для звернення з цим позовом до суду.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 направив заперечення (відзив) на касаційні скарги, в яких просить залишити подані касаційні скарги без задоволення, рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції без змін як такі, що ухвалені та прийняті без порушень вимог матеріального та процесуального права.
Звертає увагу, що до матеріалів справи долучено копію диплома 
ОСОБА_2 , з якого вбачається, що останній не має відповідного рівня освіти, оскільки, отримавши диплом Подільського державного аграрного університету про базову вищу освіту за напрямком «Агрономія», здобув кваліфікацію бакалавра технолога з агрономії.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у складі судді Курило В. П. відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою державного підприємства, витребувано матеріали цивільної справи із Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2019 року у складі судді Курило В. П. відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 .
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 січня 2020 року у складі судді Курило В. П. поновлено строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою НААН.
 
У січні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2020 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
У квітні 2020 року, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана колегії суддів: Сердюку В. В. (суддя-доповідач), Грушицькому І. І., Фаловській І. М.
 
У вересні 2020 року, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана колегії суддів: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гульку Б. І., Луспенику Д. Д.
 
23 листопада 2020 року, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано колегії суддів: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Воробйовій І. А., Гульку Б. І., 
Луспенику Д. Д. (головуючий), Черняк Ю. В.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Встановлено, що наказом НААН від 03 грудня 2015 року № 33-К ОСОБА_1 
з 03 грудня 2015 року призначено на посаду директора державного підприємства «Дослідне господарство «Проскурівка» інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України, яке з 26 грудня 2016 року перейменовано на державне підприємство «Дослідне господарство «Проскурівка» Національної академії аграрних наук України, а з 06 березня 2017 року змінило назву на державне підприємство «Дослідне господарство «Проскурівка» Миронівського інституту пшениці імені В. М. Ремесла Національної академії аграрних наук України».
 
03 грудня 2018 року наказом НААН № 335-К ОСОБА_1 звільнено з посади директора. 
 
03 грудня 2018 року наказом НААН № 336-К ОСОБА_1 призначено на посаду виконуючого обов`язки директора державного підприємства 
з 04 грудня 2018 року на строк до призначення керівника у встановленому порядку.
 
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, керівником державного підприємства, станом на дату проведення конкурсного відбору (та на дату подання позову), значиться ОСОБА_1 
 
29 березня 2019 року президент НААН видав наказ № 116-К «Про проведення конкурсу на посаду директора державного підприємства «Дослідне господарство «Проскурівка» Миронівського інституту пшениці імені В. М. Ремесла Національної академії аграрних наук України»», яким оголошено відкритий конкурсний відбір на посаду директора державного підприємства. Затверджено склад Конкурсної комісії.
 
На офіційному сайті НААН 02 квітня 2019 року оприлюднено відповідне оголошення про конкурс на заміщення вакантної посади директора дослідного господарства.
 
В оголошенні визначено перелік документів, що подаються претендентом особисто та/або надсилається поштою на адресу відповідача, вимоги щодо їх оформлення.
Зокрема, до складу пакету документів необхідно подати: заяву на участь 
у конкурсі на ім`я президента академії, яка має містити відомості про претендента (ПІБ, адресу для листування, контактний номер телефону, адресу електронної пошти, у разі її наявності); належним чином завірені копії документа, що посвідчує особу, копію трудової книжки або документів, що засвідчують досвід роботи, копію документа про вищу освіту; біографічну довідку (резюме); конкурсну пропозицію; згоду на обробку персональних даних; декларацію як кандидата на посаду за минулий рік відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (роздруковану із сайту Національно агентства із запобігання протидії корупції (далі - НАЗК); рекомендації та інші документи на його розсуд.
 
В оголошенні встановлено застереження, що у разі неподання повного пакету документів претендент не допускається до участі у конкурсі. Вказано дату початку проведення конкурсного відбору (25 квітня 2019 року, 10:00 ) та місце проведення, яке збігається із юридичною адресою відповідача.
 
Серед іншого визначено, що результати конкурсного відбору оприлюднюються на офіційному сайті академії, не пізніше трьох днів з дати його завершення.
 
При цьому встановлено обов`язковою вимогою до претендента наявність вищої освіти другого рівня за ступенем магістра (спеціаліста) та стаж роботи на керівних посадах нижчого рівня - не менше ніж 5 років.
 
Встановлено, що заяви та конкурсні пропозиції претендентів на посаду директора приймались у строк до 19 квітня 2019 року. Серед визначеного переліку документів необхідним було подання декларації як кандидата на посаду за минулий рік, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (роздруковану із сайту НАЗК).
 
Проте, за даними сайту НАЗК, станом на 19 квітня 2019 року, в єдиному державному реєстрі декларацій - декларація ОСОБА_2 була відсутня до 22 квітня 2019 року.
 
Встановлено, що ОСОБА_2 отримав диплом бакалавра, його освіта за рівнями Національної рамки кваліфікації відповідає першому рівню вищої освіти (бакалавр).
 
Встановлено, шо відповідач, третя особа і ОСОБА_2 не надали доказів наявності в останнього стажу роботи на керівних посадах нижчого рівня - не менше ніж 5 років.
 
ОСОБА_1 , після оголошення конкурсу, подав Конкурсній комісії документи згідно із переліком, зазначеним в оголошенні на посаду директора державного підприємства, а також брав участь у вказаному конкурсному відборі.
 
Результати конкурсу на заміщення вакантної посади директора державного підприємства оформлені рішенням Конкурсної комісії та зафіксовані протоколом від 25 квітня 2019 року № 3. 
 
Переможцем конкурсного відбору визнано ОСОБА_2 .
 
Згідно з наказом НААН від 14 травня 2019 року № 157-К ОСОБА_1 звільнено з посади виконуючого обов`язки директора підприємства 
14 травня 2019 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору, пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України.
 
У трудовій книжці ОСОБА_1 директором державного підприємства ОСОБА_2 22 травня 2019 року зроблено запис № 15 про звільнення, підставою якого є наказ НААН України від 22 травня 2019 року № 10 «Про припинення виконання обов`язків директора державного підприємства «Дослідне господарство «Проскурівка» Миронівського інституту пшениці імені В. М. Ремесла Національної академії аграрних наук України».
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і надалі - 
в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Щодо юрисдикції спору 
 
Згідно з правовими позиціями, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 522/8650/18 (провадження № 14-576цс18) та постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 635/551/17 (провадження № 14-79цс20), спори, що виникають у зв`язку 
з оспорюванням результатів конкурсу на зайняття посади керівника державного вищого закладу освіти, які оформлені протоколами, є публічно-правовими і підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
 
Виходячи з подібності правовідносин у справі, що розглядається, спір, який виник між фізичною особою, яка претендує на заняття посади керівника суб`єкта господарювання державного сектору економіки, та органом державної влади - НААН України, до компетенції якого належить прийняття рішення про таке призначення, є публічно-правовими, тому підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства. 
 
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, позивач уже звертався до Хмельницького окружного адміністративного суду (справа № 560/2455/19) 
з адміністративним позовом до НААН, третя особа - державне підприємство, в якому просив суд визнати протиправними дії президента НААН щодо прийняття наказу від 29 березня 2019 року № 116-К; визнати протиправними та скасувати результати конкурсу на заміщення вакантної посади  директора державного підприємства. Однак ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року, яка набрала законної сили, йому відмовлено у відкритті провадження 
у справі, оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги випливають із трудових відносин, що мають приватноправовий характер, і спір має розглядатися у порядку цивільного, а не адміністративного судочинства. 
 
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. 
 
Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, § 230).
 
Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
 
ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 9 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», (заяви № 7714/06 та № 23654/08), в якому ЄСПЛ установив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності в заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду України розглянути касаційні скарги заявників усупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ указав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27, 28, 38-40); рішення від 1 грудня 2011 року у справі «Андрієвська проти України» (заява № 34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд України відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§ 13, 14, 23, 25, 26); рішення від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» (заява № 52013/08), в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції, через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122 - с125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» (заява № 55339/07), у якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду її позову за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24))
 
Ураховуючи зазначене, з метою недопущення порушення гарантованого Конвенцію права на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту, колегія суддів з врахуванням правових позицій, викладених 
в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року 
у справі № 243/5078/17 (провадження № 14-393цс18), від 12 грудня 
2018 року у справі № 490/9823/16-ц (провадження № 14-509цс18), 
від 12 грудня 2018 року у справі № 761/12676/17 (провадження 
№ 14-516цс18), від 27 лютого 2019 року у справі № 442/7753,16-ц (провадження № 14-35цс19), вважає, що ця справа має бути розглянута за правилами цивільного судочинства виключно і лише тому, що відповідачу, третій особі, особі, яка вважає, що судовими рішеннями порушені її права, має бути забезпечений доступ до правосуддя, що включає і розгляд скарги по суті, навіть в іншому, ніж це передбачено законом судочинстві, оскільки перешкоди до розгляду у належному адміністративному судочинстві виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду.
 
Касаційні скарги державного підприємства», НААН, ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду відповідають.
 
Щодо позовних вимог про оскарження рішення Конкурсної комісії
 
Проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки визначено постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2008 року № 777 «Про проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки» (у редакції постанови, яка чинна на час виникнення спірних правовідносин). Вказаною постановою затвердженого Порядок № 777, який визначає процедуру конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки. 
 
Підстави та порядок проведення конкурсного відбору керівників державних наукових установ НААН на час оголошення і проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора державного підприємства врегульовані Порядком проведення конкурсного відбору керівників державних підприємств, установ та організацій мережі НААН, затвердженим постановою Президії НААН України від 26 липня 2017 року, складеним на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2008 року 
№ 777, яким регламентовані, зокрема, підготовка до проведення конкурсного відбору, проведення конкурсного відбору.
 
Відповідно до вимог Порядку проведення конкурсного відбору керівників державних підприємства, установ та організацій мережі НААН, Конкурсною комісією НААН 02 квітня 2019 року проведено засідання, на якому ухвалено рішення про затверджено вимог до претендентів на посаду директора підприємства та затверджено текст оголошення конкурсу на посаду директора державного підприємства, що зафіксовано в протоколі 
№ 1.
 
Так, за рішенням комісії затверджено кваліфікаційні вимоги до посади директора державного підприємства: вища освіта за ступенем магістр (спеціаліст); стаж роботи на керівних посадах нижчого рівня - не менше ніж 5 років.
 
У розділі 8 оголошення визначено такі вимоги до претендентів: вища освіта за ступенем магістр (спеціаліст); стаж роботи на керівних посадах нижчого рівня - не менше ніж 5 років.
 
Задовольняючи позов ОСОБА_1 у частині визнання незаконним та скасування рішення Конкурсної комісії НААН від 25 квітня 2019 року про результати конкурсу на заміщення вакантної посади директора державного підприємства, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про невідповідність учасника конкурсу ОСОБА_2 встановленим кваліфікаційним вимогам для зайняття відповідної посади, а саме: відсутність у ОСОБА_2 вищої освіти за ступенем магістра (спеціаліст) та відсутність стажу роботи на керівних посадах нижчого рівня - не менше ніж 5 років. 
Таким чином, невідповідність учасника конкурсу кваліфікаційним вимогам, зокрема, вимогам для зайняття посади директора, є підставою не лише для оскарження рішення про допущення учасників до участі у конкурсі, 
а і рішення про результати проведеного конкурсу, що узгоджується 
з положенням пункту 19 Положення № 777 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого комісія заслуховує на закритому засіданні конкурсну пропозицію учасника конкурсного відбору та враховує відповідність учасника та його конкурсної пропозиції встановленим вимогам. 
 
Щодо вимог про поновлення на роботі
 
Задовольняючи позов ОСОБА_1 у частині поновлення на роботі, суди попередніх інстанції виходили з того, що звільнивши позивача за пунктом 2  частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі рішення Конкурсної комісії НААН України про результати конкурсу на заміщення вакантної посади директора державного підприємства від 25 квітня 2019 року, відповідач порушив права позивача. Тому порушене право ОСОБА_1 підлягало захисту шляхом поновлення його на роботі на посаді виконуючого обов`язки директора.
 
Згідно з вимогами частини другої статті 8 та пункту 4 частини першої статті 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Національна академія наук України, галузеві академії наук, зокрема призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних унітарних підприємств, у яких не утворено наглядову раду, установ, організацій та господарських структур, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, та в яких не утворено наглядову раду, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог.
 
Згідно з абзацом другим пункту 2 Порядку № 777 до оголошення конкурсного відбору або на період проведення конкурсного відбору суб`єкт управління на строк, який не може перевищувати трьох місяців, тимчасово покладає виконання обов`язків або призначає виконуючого обов`язки керівника підприємства.
Кандидатури осіб, на яких тимчасово покладається виконання обов`язків керівників зазначених підприємств, або осіб, які призначаються виконуючими обов`язки керівників зазначених підприємств, погоджуються Кабінетом Міністрів України. До проекту рішення Кабінету Міністрів України про погодження кандидатури додається, зокрема згода кандидата на посаду щодо покладення на нього виконання обов`язків або призначення його виконуючим обов`язки керівника підприємства.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.
 
Згідно з пунктами 2, 3 статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути укладений: на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.
 
Правове регулювання призначення працівника виконуючим обов`язки здійснюється на підставі КЗпП України, роз`яснень Держкомітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок оплати тимчасового замісництва» від 29 грудня 1965 року 
№ 30/39 (у редакції від 11 грудня 1986 року), що діє в частині, яка не суперечить КЗпП України, КАС України та іншим нормативно-правовим актам України.
 
За змістом зазначених норм у їх системному зв`язку призначення працівника виконуючим обов`язки на вакантну посаду, як правило, не допускається. Це можливо лише за посадою, на яку призначення здійснюється вищим органом управління.
 
Судами встановлено, що наказом президента НААН від 03 грудня 2018 року № 336-К ОСОБА_1 призначено виконуючим обов`язки директора підприємства з 04 грудня 2018 року до призначення керівника 
у встановленому законом порядку. Таким чином, між НААН та ОСОБА_1 був укладений строковий трудовий договір, строк дії якого визначався настанням юридичного факту - прийняттям відповідного рішення уповноваженим органом управління.
 
Наказом президента НААН від 14 травня 2019 року №157-К ОСОБА_1 звільнено з посади виконуючого обов`язки директора підприємства 
14 травня 2019 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору, пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України.
 
Згідно з частиною першою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
 
У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі 
№ 6-33цс14 зроблено висновок, що «звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом».
 
Тлумачення статті 5-1, частини першої статті 235 КЗпП України свідчить, що на особу, яка є виконуючим обов`язки, поширюється трудове законодавство, гарантії забезпечення права на працю, у тому числі й можливість захисту від незаконного звільнення.
 
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року 
у справі № 654/941/17 (провадження № 61-576сво18).
 
Таким чином, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що оскільки призначення директора державного підприємства за конкурсом відповідно до положень, викладених у Порядку № 777, не відбулось, так як суд визнав незаконним та скасував рішення конкурсної комісії, у зв`язку з цим строк трудового договору з позивачем не можна вважати таким, що закінчився, а тому його звільнення за таких підстав є незаконним і, відбулося з порушенням вимог статті 36 КЗпП України.
 
При цьому покладення на позивача обов`язків виконуючого обов`язки керівника підприємства можливе лише до оголошення конкурсного відбору або на період проведення конкурсного відбору, що узгоджується 
з положеннями, викладеними в абзаці другому пункту 2 Порядку № 777, та спростовує доводи касаційної скарги ОСОБА_2 щодо поновлення судом позивача на посаді виконуючого обов`язки директора  державного підприємства безстроково.
 
З доводами касаційних скарг державного підприємства, НААН, ОСОБА_2 про те, що позивач пропустив визначений законом строк на звернення до суду з позовам про поновлення на посаді, колегія суддів не погоджується, оскільки встановлено, що позивач фактично не пропустив цей строк. Так, ОСОБА_1 двічі, зокрема в строки, визначені статтею 122 КАС України, звертався до адміністративного суду за захистом своїх прав, що випливає з вимог щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення, що підтверджено ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року 
у справі № 560/1447/19 та ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року у справі № 560/2455/19.
 
З доводами касаційної скарги державного підприємства про незалучення його до участі у розгляді справи як відповідача, права та обов`язки якого вирішено судами першої та апеляційної інстанції в частині поновлення позивача на роботі, колегія суддів не погоджується, оскільки у даному випадку виник спір між фізичною особою та органом, до компетенції якого входить прийняття рішення про призначення на посаду керівника (виконуючого його обов`язки), тобто між ОСОБА_1 та НААН. 
 
Посилання у касаційній скарзі державного підприємства на порушення судом норм процесуального права в частині надання дозволу позивачу одночасно змінити предмет та підстави позову є необґрунтованими та не спростовують правильність висновків судів. При цьому суд першої інстанції вирішив питання щодо прийняття заяви позивача про збільшення позовних вимог відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України.
 
Аргументи касаційних скарг НААН та ОСОБА_2 про порушення прав ОСОБА_2 внаслідок незалучення судом першої інстанції його до участі у справі як треті особи не заслуговують на увагу, оскільки судом апеляційної інстанції перевірено доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , чим відновлено його право на доступ до правосуддя.
 
Суд першої інстанції скасував рішення Конкурсної комісії про результати конкурсу на заміщення вакантної посади директора державного підприємства, однак не визначав переможця конкурсу, тому Національна академія аграрних наук України не позбавлена права провести новий конкурс на заміщення вакантної посади директора державного підприємства «Дослідне господарство «Проскурівка» Миронівського інституту пшениці імені В. М. Ремесла Національної академії аграрних наук України із дотриманням всіх вимог законодавства, таким чином, доводи касаційної скарги державного підприємства про те, що суд своїм рішенням фактично підмінив рішення Конкурсної комісії, на увагу не заслуговують.
 
Інші доводи касаційних скарг переважно зводяться до незгоди 
з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на докази, що були предметом дослідження й оцінки судом, та спрямовані на переоцінку доказів у справі.
 
У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу.
 
Таким чином, розглянувши справу в межах доводів касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили наявні у справі докази, дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
 
У зв`язку із закінченням касаційного перегляду справи клопотання ОСОБА_2 , подане у листопаді 2020 року в порядку статті 436 
ЦПК України, задоволенню не підлягає. 
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Клопотання ОСОБА_2 про зупинення касаційного провадження залишити без задоволення.
 
Касаційні скарги державного підприємства «Дослідне господарство «Проскурівка» Миронівського інституту пшениці імені В. М. Ремесла Національної академії аграрних наук України», ОСОБА_2 , Національної академії аграрних наук України залишити без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 03 вересня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 21 листопада 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                            Б. І. Гулько

                                                                                                            Г. В. Коломієць

                                                                                                            Ю. В. Черняк