ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 лютого 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/1549/20
провадження № 22-ц/4809/377/21 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Чельник О. І., Черненка В. В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 листопада 2020 року в складі головуючого судді Павелко І. Л.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
10.03.2020 Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість у розмірі 29 156,03 грн за кредитним договором б/н від 02.11.2018.
Позовні вимоги мотивовано тим, що підписавши 02.11.2018 анкету - заяву відповідач приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті, та отримала кредит у розмірі 17000,00 грн. 
Взяті на себе фінансові зобов`язання відповідач не виконує, у зв`язку з чим станом на 14.01.2020 утворилася заборгованість у розмірі 29156,03 грн, яка складається із: - заборгованості за тілом кредита в сумі 16 457,24 грн, в тому числі 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредита, 16 457,24 грн заборгованість за простроченим тілом кредита; - 0,00 грн заборгованості за відсотками; - 7913,76 грн заборгованості за простроченими відмотками; - 2920,46 грн заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; - 0,00 грн пеня; - 0,00 грн комісія; - а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина), та 1364,57 грн штраф (процентна складова).

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні позову.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не є доцільним стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, а також штрафних санкцій, які були нараховані на кошти, що були зняті іншими особами внаслідок шахрайських дій 02.03.2019 з карткового рахунку № НОМЕР_1 у сумі 16 550,56 грн, без участі відповідача, що встановлено постановою Кропивницького апеляційного суду від 08.07.2020 у справі № 404/3923/19. 
Суд врахував те, що відповідач не вчиняла розпорядження щодо списання/перерахунку коштів та не вчиняла будь-яких дій, які б могли призвести до списання грошових коштів з її рахунків, тому не може нести фінансову відповідальність за їх повернення.
Посилаючись на положеннями ч. 2 ст. 614 ЦК України, суд зазначив, що позивач фактично перекладає обов`язок доведення правомірності розпорядження кредитними коштами на відповідача як клієнта банку і споживача послуг, що не відповідає вимогам статей 76, 81 ЦПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
АТ КБ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Зазначило, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Підписавши анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідач погодився з тим, що дана заява з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.  
Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач, підписавши анкету-заяву, встановлено наступне: 1.1.2.1.13. Інформувати Банк, а також правоохоронні органи про факти втрати Карти, Стікеру РаyРаss. ПіНу, сім-карти мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку, або за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні, НОМЕР_2 (для дзвінків із-за кордону). 1.1.2.1.21. Негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилині інформацію, що стала відома Клієнту про втрату/викрадення Карти, Стікеру РауРаss, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб).
Звертає увагу на те, що відповідач не виконав п.1.1.2.1.21 Кредитного договору, негайно не повідомив Банк шляхом дзвінка до Колцентру протягом 15 хвилині інформацію щодо викрадення належного йому мобільного телефону та про несанкціоноване списання кредитних коштів з його карти третіми особами.
Окрім вищенаведеного, майнова шкода спричинена відповідачу, якщо така дійсно спричинена третіми особами, має відшкодовуватися відповідно до діючого законодавства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - не забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.
Вважає, що навіть при наявності факту крадіжки грошових коштів з кредитної карти відповідача відшкодовувати спричинену шкоду має винна особа, а не позивач.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відповідач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).
У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
Згідно копії анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 02.11.2018 ОСОБА_1 погодилася отримувати послуги АТ КБ «Приватбанк», при цьому бажаний кредитний ліміт, розміри відсоткової ставки, пені та комісії, штрафу у заяві не визначені (а.с.6-7).
Анкета-заява підписана ОСОБА_1 , що ніким не оспорюється. 
В анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначено, що вона згодна з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг.
До позовної заяви долучено Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна», та Умови та правила надання банківських послуг, на яких відсутній підпис сторін договору (а.с. 8-23).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 14.01.2020 відповідач має заборгованість в сумі 29 156,03 грн, з яких: - 16 457,24 грн заборгованість по тілу кредиту, в тому числі: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 16 457,24 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 7913,76 грн заборгованість за простроченими відсотками; - 2920,46 грн заборгованість за нарахованими відсотками на прострочений кредит відповідно до ст. 625; - штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина); 1364,57 грн штраф (процентна складова) (а.с.5).
Про рух коштів зазначено у наданій позивачем виписці по рахунку ОСОБА_1 за період з 01.11.2018 по 21.05.2020 по карті № НОМЕР_3 (а.с. 103).
З посиланням на виписку з особового рахунку за договором та довідку банк стверджує, що відповідач користувалася двома кредитними картками: № НОМЕР_3 , дата видачі та строк дії не вказані, № НОМЕР_1 , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 01.2023 року (а.с. 117), дата видачі не вказана.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення 25.03.2019 заяви ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.190 КК України, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, підозри жодній особі не пред`явлено, вона визнана потерпілою (а.с. 51-53).
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 08.07.2020, яка набрала законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про повернення на картковий рахунок незаконно списаних коштів (а.с. 150-153). Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» зарахувати на кредитний рахунок №  НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 16550,56 грн. 

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактітавин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 08.07.2020, яка набрала законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про повернення на картковий рахунок незаконно списаних коштів, якою встановлено, що ОСОБА_1 не виконувала дій на вчинення платіжних операцій по розпорядженню грошовими коштами в сумі16550,56 грн, тому зобов`язано Т КБ АТ КБ «ПриватБанк» зарахувати на кредитний рахунок №  НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 16550,56 грн (а.с. 150-153). 
Судом встановлено, що згідно виписки з карткового рахунку відповідач не користувалася кредитною карткою з листопада 2018 року і кредитна заборгованість на її рахунку № НОМЕР_1 була відсутня, а 24 березня 2019 року з зазначеного рахунку було знято - 16636,56 грн, яких 16000 грн перераховано, двома трансакціями по 10000 грн та 6000 грн на рахунок ОСОБА_2 , а кошти в розмірі 636,56 грн ( 396,56 + 240), зараховані банком як комісія. Вина ОСОБА_1 відсутня, оскільки 24.03.2019 було здійснено блокування абонентського номеру НОМЕР_4 , який є фінансовим номером для входу в систему «Приват24», після надходження заяви до оператора Колцентру з абонентського номеру НОМЕР_5 . Заміна діючої SIM - картки була зроблена в 11 год 52 хв. Зняття коштів з рахунку № НОМЕР_1 відбулося двома транзакціями: об 11:55:43 в розмірі 10 000 грн та об 11:58:16 в розмірі 6000 грн, тобто саме в період після блокування абонентського номера. Без задоволення залишилась заява ОСОБА_1 про проведення службового розслідування щодо викрадення коштів з її рахунку, чим банк порушив вимоги пункту 10 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705. Банк не розглянув подану споживачем банківських послуг заяву, і в судовому засіданні представник банку вказав, що розслідування не проводилося у зв`язку з очевидністю вини ОСОБА_1 у знятті з її кредитного рахунку коштів в сумі 16000 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 08.07.2020 встановлено факт зняття коштів в сумі 16 550,56 грнз карткового рахунку № НОМЕР_1 невідомою особою,поза волею і без участі  ОСОБА_1 .
Тому, розглядаючи цей позов, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що за відсутності вини ОСОБА_1 у здійсненні платіжної операції зі зняття коштів, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення кредитної заборгованості задоволенню не підлягають за їх безпідставністю.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції з дотриманням норм процесуального права повно і всебічно дослідив обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх доводів, надані докази, дав їм належну правову оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і застосував норми закону, що їх регулює, правомірно дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю цих вимог. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи, які зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, колегією суддів відхиляються, оскільки судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.
Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»  залишити без задоволення. 
Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

О. І. Чельник

В. В. Черненко