П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/2816/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Марич Є.В.                            Дата і місце ухвалення: 20.11.2020р., м. Миколаїв                                                                                                    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.
        при секретарі  –    Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, в якому просила суд:
-          визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 10.06.2020р. №3-дс про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області; 
-          поновити ОСОБА_1 посаді начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з 12.06.2020р.; 
-          стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу;
-          допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10.06.2020р. №3-дс про звільнення її з посади є необґрунтованим, оскільки за результатами розгляду дисциплінарної справи у встановленому законодавством порядку дисциплінарною комісією суб`єкту призначення внесено подання від 09.06.2020р. з висновком про відсутність у діях начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Позивач зазначила, що під час виконання нею обов`язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області при розгляді заяв про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою  щодо відведення земельної ділянки у власність  для ведення особистого селянського господарства та про затвердження документації із землеустрою, які надійшли від громадян України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вона діяла у відповідності до вимог ст.118 Земельного кодексу України, якою не передбачено прийняття іншого рішення окрім затвердження погодженого у встановленому порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, тобто виключається наявність дискреційних повноважень. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10.06.2020р. №3-дс про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з 12.06.2020р.
Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 60055,52 грн.
Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за один місяць в сумі 536,21 грн.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць піддано негайному виконанню.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 20.11.2020р., з прийняттям нового судового рішення – про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції не надав належної правової оцінки посиланням відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, встановленого статтею 78 Закону України «Про державну службу». Зокрема, вказаною нормою передбачено десятиденний строк подання державним службовцем скарги  на рішення про накладення дисциплінарного стягнення, який обчислюється  з дня одержання таким держаним службовцем копії наказу (розпорядження) про накладення дисциплінарного стягнення. В даному випадку за твердженнями апелянта, останнім днем строку звернення  до адміністративного суду було 22 червня 2020 року. При цьому, позивач не заявляла про поновлення пропущеного строку звернення до суду, а судом, в свою чергу, відповідне питання не вирішувалося. 
Посилається апелянт і на те, що відсутність порушень під час прийняття наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10.06.2020р. №3-дс про звільнення ОСОБА_1 підтверджено актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю №МК9100/441/АВ від 26.06.2020р., складеним інспектором праці Управління Держпраці у Миколаївській області.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та учасниками справи не заперечується, що з 15.03.2017р. ОСОБА_1 працювала на різних посадах в Головному управлінні Держгеокадастру у Миколаївській області. 
У період з 02.04.2018р. по 19.08.2019р. позивач обіймала посаду начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення управління землеустрою та охорони земель Головного управління.
На підставі наказу від 01.07.2019р. №76-то «Про покладання виконання обов`язків на ОСОБА_1 » у період з 08.07.2019р. по 06.08.2019р. позивач виконувала обов`язки начальника Головного управління на період щорічної відпустки начальника Управління ОСОБА_3 .
На підставі наказу від 19.08.2019р. №92-то «Про призначення ОСОБА_1 » у період з 20.08.2020р. по 26.12.2019р. позивач обіймала посаду першого заступника начальника Головного управління. 
З 27.12.2019р. ОСОБА_1 працювала на посаді начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.
До Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надійшло повідомлення про корупцію від анонімного викривача щодо керівника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, яке зареєстровано 26.05.2020р. У повідомленні наводились факти порушення законодавства щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, наявності спільного приватного інтересу ОСОБА_1 , які у підсумку привели до прийняття нею неправомірних рішень.
В ході розгляду вищезазначеного повідомлення було встановлено, що позивач під час виконання обов`язків начальника Головного управління, а згодом обіймаючи посаду першого заступника начальника Головного  управління, розглянула заяви від 08.07.2019р. за №№ Л-6239/0/19-19, Л-6235/0/19-19 та Л-6240/0/19-19 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, а також від 05.08.2019р. за №№ 97-1203/0/93-19, 97-1202/0/93-19 та 97-1201/0/93-19, які надійшли до Головного управління від громадянок України ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які є близькими особами ОСОБА_3 , на той час - начальника Головного управління. За результатами відповідного розгляду ОСОБА_1 прийнято накази від 10.07.2019 за № 4641/0/14-19-СГ, №4640/0/14-19-СГ та №4636/0/14-19-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 05.08.2019р. за №5328/0/14-19-СГ, №5329/0/14-19-СГ та №327/0/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення».
Вищезазначене стало підставою для прийняття наказу від 28.05.2020р. №1-дс «Про відкриття дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 ».
З 29.05.2020р. на час здійснення дисциплінарного провадження позивач була відсторонена від виконання посадових обов`язків згідно з наказом «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків» від 28.05.2020р.
За результатами дисциплінарного провадження дисциплінарною комісією суб`єкту призначення – начальнику Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області внесено подання від 09.06.2020р. №2408/3-20-07 з висновком про відсутність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та підстав її притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Зокрема, у висновку дисциплінарна комісія зазначила, що дії ОСОБА_1 під час виконання обов`язків начальника Головного управління  щодо підписання наказів  про передачу земельних ділянок у власність громадянам України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідали нормам п.1 ч.1 ст.8 Закону України від 10.12.2015р. №889-VIII  «Про державну службу» та ч.9 ст.118 Земельного кодексу України. Проект землеустрою щодо  відведення земельних ділянок у власність громадянам України   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства у межах території Володимирської сільської ради (Володимирівська ОТГ) Казанківського району Миколаївської області  відповідно до висновку експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Київській області Ковальської Л.І. «Про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 26.07.2019р. №7738/82-19 відповідає земельному законодавству. 
10.06.2020р., за результатами розгляду подання дисциплінарної комісії, начальником Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області сформовано вмотивовану відмову щодо прийняття рішення про підставі пропозиції Комісії. 
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10.06.2020р. №3-дс «Про звільнення ОСОБА_1 », з 11.06.2020р. позивача звільнено з посади начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області відповідно до п.4 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з вчиненням дисциплінарних проступків, передбачених п.9, п.14 ч.2 ст.63 Закону України «Про державну службу».
Не погоджуючись з правомірністю вказаного наказу про звільнення ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що відповідачем не доведено вчинення позивачем дисциплінарних проступків, передбачених п.9, п.14 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу». Суд визнав обґрунтованими доводи позивача, що вимогами частини 9 статті 118 Земельного кодексу України не передбачено прийняття іншого рішення крім затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тобто у даному випадку позивачем не була наділена дискреційними повноваженнями і не могла прийняти інше рішення відносно заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з врахуванням того, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність вищезазначеним громадянам відповідно до висновку експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Київській області відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно – правовим актам.
Крім того, судом враховано, що під час підписання наказів, що стали підставою для відкриття дисциплінарного провадження, позивач не була у безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_3 , який є родичем заявників. Відповідачем не надано до суду доказів зворотного, а також не надано доказів на підтвердження наявності особистих, сімейних, дружніх або інших позаслужбових стосунків між позивачем і ОСОБА_3 , як і не надано доказів, що близькі особи чи члени сім`ї ОСОБА_3 входять до громадської організації «Миколаївська організація «Полюшко».
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.64 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015р. (далі – Закон №889-VIII) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.
Частиною 1 статі 65 Закону №889-VIII передбачено, що  підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ч.2 ст.65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками, серед іншого, є:
-          використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб (п.9);
- прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення. (п.14)
Згідно ч.1 ч.5 ст.65 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.
Частиною 1 статті 68 Закону №889-VIII передбачено що дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.
Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються):
1) на державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення з урахуванням пропозиції Комісії;
2) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії. (ч.2 ст.65 Закону №889-VIII)
Відповідно до ч.1, ч.10, ч.11 ст.69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.
Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.
Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
Статтею 77 Закону передбачено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.
У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.
Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).
Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами дисциплінарного провадження, відкритого  наказом від 28.05.2020р. №1-дс щодо ОСОБА_1 дисциплінарна комісія дійшла висновку що в діях позивача відсутнє невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їх повноважень; використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення. 
У зв`язку з цим, на виконання вимог ч.10 ст.69 Закону №889-VIII, дисциплінарною комісією суб`єкту призначення – начальнику Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області внесено подання від 09.06.2020р. №2408/3-20-07 з висновком про відсутність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та підстав її притягнення до дисциплінарної відповідальності.
За наслідками розгляду матеріалів дисциплінарної справи начальник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області дійшов висновку, що ОСОБА_1 під час виконання обов`язків начальника Головного управління, а згодом обіймаючи посаду першого заступника начальника Головного  управління, при розгляді заяв від 08.07.2019р. за №№ Л-6239/0/19-19, Л-6235/0/19-19 та Л-6240/0/19-19 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, а також від 05.08.2019р. за №№ 97-1203/0/93-19, 97-1202/0/93-19 та 97-1201/0/93-19, які надійшли до Головного управління від громадянок України ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які є близькими особами ОСОБА_3 , на той час - начальника Головного управління, та прийнятті нею ж наказів від 10.07.2019 за № 4641/0/14-19-СГ, №4640/0/14-19-СГ та №4636/0/14-19-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 05.08.2019р. за №5328/0/14-19-СГ, №5329/0/14-19-СГ та №327/0/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» вчинила дисциплінарні проступки, передбачені п.9, п.14 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу».
Також, враховано, що вищезазначені накази та документи, що стали підставою для їх прийняття, зникли з приміщення відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення управління землеустрою та охорони земель Головного управління, в якому вони знаходилися тимчасово.
Саме зазначені висновки стали підставою для прийняття наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10.06.2020р. №3-дс «Про звільнення ОСОБА_1 », яким з 11.06.2020р. позивача звільнено з посади начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у зв`язку з вчиненням дисциплінарних проступків, передбачених п.9, п.14 ч.2 ст.63 Закону України «Про державну службу».
Таким чином, підставою для звільнення ОСОБА_1 із займаної посади став висновок суб`єкта призначення про          використання позивачем повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб, а також прийняття нею  необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції, за результатами дослідження матеріалів справи, погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарних проступків, передбачених п.9, п.14 ч.2 ст.65 Закону №889-VIII.
Зокрема, ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області не надано доказів недотримання ОСОБА_1 , як начальником Головного управління, вимог ст.118 Земельного кодексу України під час розгляду заяв громадян України ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4  від 08.07.2019р. за №№ Л-6239/0/19-19, Л-6235/0/19-19 та Л-6240/0/19-19 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, а також під час підписання наказів Головного управління від 10.07.2019р. за № 4641/0/14-19-СГ, №4640/0/14-19-СГ та №4636/0/14-19-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 05.08.2019р. за №5328/0/14-19-СГ, №5329/0/14-19-СГ та №5327/0/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення».
Згідно з доповідною запискою завідувача сектору контролю управління адміністративно-організаційного забезпечення Головного управління від 09.06.2020р. №2403/3-20-0.93 у період прийняття наказів (серпень 2019 року) порушення термінів розгляду заяв громадян з питань оформлення земельних ділянок у власність не було.
Черговість розгляду документації із землеустрою не врегульовано чинним законодавством та ст.118 ЗК України  не встановлено обмежень щодо мінімального строку прийняття рішень  про надання у власність земельної ділянки. 
Посилання відповідача на використання ОСОБА_1 своїх повноважень в приватних інтересах та інтересах інших осіб не підтверджено жодним належним доказом у справі та розцінюється колегією суддів як припущення Головного управління. 
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014р. №1700-VII приватний інтерес визначено як будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Під час підписання наказів Головного управління від 10.07.2019 за № 4641/0/14-19-СГ, №4640/0/14-19-СГ та №4636/0/14-19-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 05.08.2019р. за №5328/0/14-19-СГ, №5329/0/14-19-СГ та №5327/0/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» ОСОБА_1 не перебувала у безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_3 .
При цьому, ні ЗК України, а ні жодною іншою нормою чинного законодавства України не передбачено в якості підстави для прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або про відмову у затвердженні такого проекту землеустрою, надходження з приводу цього питання заяв від осіб, які пов`язанні родинними або іншими стосунками з іншими працівниками територіального органу Держгеокадастру. При цьому, як вже зазначалося колегією суддів, особиста зацікавленість ОСОБА_1 з приводу розгляду конкретно визначених заяв матеріалами справи не підтверджена. 
Стосовно наявності приватного інтересу, зумовленого позаслужбовими  стосунками, що виникають у зв`язку з членством в громадській організації «Миколаївська організація «Полюшко», на що посилається Головне управління у відзиві на позовну заяву, то на думку колегії суддів, членство посадових осіб Головного управління  в громадській організації  не може свідчити про наявність у них конфлікту інтересів  при здійсненні ними своїх службових повноважень.  
Варто зазначити, що близькі родичі та члени сім`ї ОСОБА_3 , відносно яких ОСОБА_1  приймались рішення щодо передачі земельних ділянок у власність, не входять до громадської організації «Миколаївська організація «Полюшко». 
Що ж до наявності у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, пов`язаного із зникненням з документаційного фонду оригіналів наказів Головного управління з питань розпорядження землями сільськогосподарського призначення, то колегією суддів встановлено, що відповідні накази видавалися протягом липня-жовтня 2019 року. Факт їх відсутності виявлено 28.05.2020р., конкретну дату та період зникнення встановити неможливо, тоді як ОСОБА_1 протягом липня 2019 року – травня 2020 року займала різні посади в Головному управлінні. Також, неодноразово змінювалися керівники відділу розпорядження землями  сільськогосподарського призначення управління землеустрою та охорони земель Головного управління (Мунтян А.В., Філіпська В.В., Панченко О.М., Лисиця А.Л.).
На підставі викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про недоведеність відповідачем вчинення позивачем дисциплінарних проступків, передбачених п.9, п.14 ч.2 ст.65 Закону №889-VIII та, відповідно, правомірність звільнення її наказом від 10.06.2020р. №3-дс з посади начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.
Варто зазначити, що в апеляційній скарзі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області відсутні будь-які обґрунтування щодо помилковості таких висновків суду першої інстанції. 
Апелянт лише посилається на те, що відсутність порушень під час прийняття наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10.06.2020р. №3-дс про звільнення ОСОБА_1 підтверджено актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю №МК9100/441/АВ від 26.06.2020р., складеним інспектором праці Управління Держпраці у Миколаївській області.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на вказаний акт інспекційного відвідування, оскільки ним лише констатовано факт дотримання Головним управлінням вимог Закону №889-VIII при звільненні ОСОБА_1 без надання правової оцінки наявності у її діях дисциплінарних проступків, передбачених п.9, п.14 ч.2 ст.65 Закону №889-VIII.
Що ж до посилань апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду, передбаченого статтею 78 Закону №889-VIII, та, у зв`язку  з цим, щодо необхідності застосування наслідків такого пропуску (залишення позовної заяви без розгляду) колегія суддів виходить з наступного.
Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно із частиною 1 статті 78 Закону №889-VIII рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено до суду.
Частина друга цієї ж статті передбачає, що скарга подається протягом 10 календарних днів після одержання державним службовцем копії наказу (розпорядження) про накладення дисциплінарного стягнення.
Аналіз статті 78 Закону №889-VIII свідчить про те, що в даному випадку є певні неточності законодавчого регулювання, оскільки попередня редакція відповідної норми вказувала на те, що «рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено державними службовцями категорії «А» до суду, а категорій «Б» і «В» - до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, або до суду».
У подальшому, при виключенні з закону норм щодо можливості оскарження рішення про накладення дисциплінарного стягнення до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, була залишена норма, яка встановлювала строк для такого оскарження.
За наведених обставин, враховуючи те, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права шляхом звернення до суду із позовною заявою в порядку КАС України, а не зі скаргою, при обчисленні строку звернення до суду з позовом у справі щодо оскарження рішення про звільнення державного службовця, підлягає застосуванню частина 5 статті 122 КАС України, тобто позов може бути подано протягом місячного строку.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 817/1087/18, від 11 грудня 2019 року у справі №812/326/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 260/87/20.
За викладених обставин колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що строк звернення до суду у даній справі регламентується статтею 78 Закону №889-VIII.
Матеріалами справи підтверджено, що з наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10.06.2020р. №3-дс «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 ознайомлено 11.06.2020р. Отже, позивачем не пропущено місячний строк звернення до суду, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України.
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 .
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Враховуючи, що дана справа, у відповідності до п.1 ч.6 ст.12 КАС України, належить до категорії незначної складності, тому рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
                                                                     
                                                                    Повний текст судового рішення виготовлений 20 січня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                                      І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук